o ) 326 ( e 



cljeft af nagon dragande kraft uti E; blir dl 

 fa mycket mera fvar , ja omojelig , fom , efter 

 mechaniflca Lagar, en fldan figur ager fin 

 ftyrka af fin breda bafis. 



Til flut nagot om den braflcaktiga connec- 

 tion fom ar emellan Ro-bepen och Os Sacrum 

 hvafaf manga niotjfkal kunna hamtas. Skapa* 

 ren tycks hafva. fa vifligen inrattadt denna 

 fammanbindning , at den hvarken kan eller 

 bor tala rubbning eller wtvidgande. Befinnom 

 at det ar blott pa detta lilla triangulaira ftycke 

 torn under gaendet, hela kroppens maffa hvi- 

 lar alternatim: fkulle, det vara fa danat, at 

 bra/ket bjef flappare eller fom 5r det famnia 

 utvidgadt ynder hafvande tilftandet, och det i 

 den grad , fom Hr. LODER vi) hafva , for at 

 fi fin conjugata qkad, huru vore det val mo- 

 jeligit at en qvinna kunde da bara fin egen 

 kropps tyngd an mindrQ nagon borda? vore, 

 det mojeiigit at detta brafk vidgades framat, 

 fa mafte centrum gravitatis forloras , och uti 

 ehuru ringa man denna utvidgning ma ike, fi 

 blefve altid effeften anfenlig. 



At Ro-benen 5ro forbundne med Os faerum 

 igenom brafk> fa val hos mankonet fom qvin- 

 JconQt; at defle braflc aldrig vaxa tilfammans, 

 Jafom de ofrige 3 conftituerande hoftbenen ; 

 och ar man baktil finner en liten articulation 

 eller ledgang emdlan fpin-a poft. Ilei (Fig. 2 G) 

 och Os facruni ; detta alt bevitnar, at Ska- 

 parea inrattadt denna benens fammanfogning 



til 



