m ) 



nets rymd blifver mindre '5). Herr Louis 

 ikal ock med deffe fldl hafva formatt ROEDE- 

 KER at andra fin mening. Uti (. 13 ) ve* 

 derl%ger Hr. L. det inkaft, fom 5:0 gores, 

 at nemligen ingen fadan proportion ar imellan 

 ftyrkan af Backenbenens hopfogningar och be.- 

 nens pa foftrets hufvud, at den forra af den 

 fednare fkulk kunna ofvervinnas, emedan huf- 

 vudbenen aro langt rorligare, an Bickenbenen, 

 fa at de forra lattare hopklammas, an de fed- 

 Dare lata fkilja fig. Men Hr. L. har kraftiga 

 fkal at fatta h^remot. Faft benen, fager ban, 

 pa foftrets hufvud Sro niycket rorligare och 

 mer eftergifvande, an Baekenets, fa later huf- 

 yudet likv^l icke oandeligen bopklamma fig, 

 cljeft fkulle aldrig nagon paragomphofis capi- 

 tis hinda, {adan, at den af naturen ingalunda 

 kunde ofvervinnas (6) ; ty i alia fadane h5n- 



del- 



(5) J ^ lflr m 3tit fler'a farfka och meci defle delar 

 forfedde Backen , och funnit deras matningar val 

 foranderlige; men i allmanhet icke betydeiigen inin- 

 dre. an pa torra Ba c cken. Hum manga af deffe 

 mjuko delar kunna ock minfka conjugata, om 

 hvilken eganteligen nu ar fraga? 



(6) Hvarfore icke? Hr, L. obferverar val, at hufvu- 

 dets hopklamning har Una grantfor; men tyckes 

 glomma, at ock ftyrkan af Lifmodrens fommandrag. 

 ningar hnr (inn. Ndftan aldrig for mar har den 

 veikatidti Lifmodren , at utratta alt livad fom vore 

 inojeligt pa det lidande hufvudet. Saledes bander 

 pflrngompbofis ratt ofta, utan nt hufvudet kan fa- 

 gas vara fa hopklaint, fom det mojeligen kunde 



