8 



til at maerke. Saa sikker var man paa altid at traeil'e 

 Pengviner i Maengde paa disse 0er til bestemte Aars- 

 tider, at man aldrig forsynede sig hjemmefra med mere 

 Proviant, end der netop kunde forslaae til Overfarten, og 

 saa forresten forsynede sig paa Pengwyn-0erne. Ja- 

 man gik endogsaa saa vidt i sin hensynslese Fremfaerd mod 

 disse vaerge!0se Dyr, der lode sig drive som Faar paa 

 Planker eller Seil ud i Baadene, at man brugte nogle af 

 dem som Braendsel til at koge de andre ved en Frem- 

 faerd , der kun kan undskyldes derved , at man sandsynligvis 

 bar lidt af stor Mangel paa Braendsel. Geirfuglen besad 

 hverken personlig Modstandsevne eller Frugtbarhed nok 

 til ret laenge at overleve Amerikas Opdagelse og det 16de 

 Aarhundrede ; kun Sagnet mindes den endnu paa de 

 Steder, der eengang bare dens Navn, og veed at udpege 

 de Hobe af dens Knogler, som ere blevne tilbage fra de 

 Maaltider, hvortil den i sin Tid afgav Stof. Ved Gr0n- 

 land rugede den ikke , kun Udoerne i det sydlige Gren- 

 land besegte den en sjelden Gang. Derimod ynglede den 

 ved de saakaldte Geirfugleskjaer paa fire forskjellige 

 Steder Syd for Island, men flere Mile fra denne 0, paa 

 den nordostligste af Faereerne og paa St. Kilda i Atlanter- 

 havet Vest for Skotland. Det sidste Sted, hvor den er 

 bleven seel, er Geirfugleskjaeret ved Reikenaes, hvor den 

 var forholdsvis vel beskyttet derved, at man kun i usaed- 

 vanligt stille Veir kunde lande paa Skjaeret; den over- 

 levede der et Overfald 1813 og vulkanske Udbrud og For- 

 styrrelser af dens Rugeplads samt dermed f01gende Ned- 

 sabling af de Fugle, der s0gte ind til Kysten, i 1831, 

 eftersom der endnu 1844 blev skudt en Han og en Hun 

 der i Egnen. Men denned forsvinder, frygter jeg, ogsaa 



