22 



i hundredevis i Bass -Straedet, og det samme beretter 

 Molina fra Chiles Kyster om den der levende Art. Naar 

 vi erindre, at vore nordiske Sv0mmefugle kunne dykke 

 lige lodret ned i Vandet indtil den uhyre Dybde af 80 

 Favne, uagtet deres Vinger, hvis Hjaelp de rigtignok og- 

 saa benytte til at svemme med, ingenlunde ere saerligt 

 indrettede til dette Brug, og at hos Pengvinerne baade 

 Legemsform, Beklaedning og Vingeform ere meget gun- 

 stige for at bevaege sig under Vandet, kunne vi- ikke tvivle 

 om, at Luffegaessene formaae at sege deres F0de i en 

 endnu starre Dybde saafremt der ellers der er nogen 

 F0de at fmde for dem. Disse Expeditioner ned i Dybet 

 ere ievrigt vistnok ikke uden Fare, da de let kunne have 

 ubehagelige M0der med store Rovfiske af Haiernes eller 

 Makrelernes Familie, hvilket M0de vil vaere forbunden 

 med saa meget sterre Fare, dade ikke som andre Svemme- 

 fugle tilsidst kunne s0ge Redning i Flugten. De leve 

 deels af Fiske, deels af Krebsdyr, Kongepengvinen for en stor 

 Deel af Blaeksprutter; man finder derfor i dens Mave lige- 

 som i D0glinghvalens en Msengde ufordeiede Horn- 

 naeb af Blaeksprutter. Til at gribe disse flavets glatte, 

 slimede Dyr er deres Naeb ogsaa vel skikket ved sine 

 skarpe Rande og sin Krog i Spidsen. De skildres som 

 overordenlig graadige ; man bar beregnet, hvad de dagligen 

 fortaerede af Fiske paa Falklands0erne, til 50,000 Fund. 

 Ikke tilfredse med, hvad de kunne fylde i deres Mave og 

 i deres Tarm, der er 1015 Gange saa lang som hele 

 Fuglens Laengde (25 Fod hos almindelige Pengviner*)), 

 proppe de sig ofte i den Grad, at de ved Opkastning 



*) Hos en Kongepengvin af lidt over 3 Fods H0ide var Tarmens 

 Laengde dog kun 23 Fod. 



