rnaae skille sig ved del Overftedige. En slig Forslugenhed 

 er imrigt charakteristisk for alle Havets Fugle. Ligesom 

 andre Fugle sluge de Stene enten for at hjaelpe til ved 

 Fedens Knusning, eller disse komme med tilfeldigvis, 

 naar de optage deres F0de paa Havbunden. Ross fandt 

 undertiden 2 10 Fund Smaastene i Maven paa en Konge- 

 pengvin, og ligesom man ellers priser visse Torskefiske 

 som gode Conchyliesamlere, roser Ross's Skibslaege, der 

 fungerede som Expeditionens Geolog, denne Fugl som sin 

 Medhjaelper, da den skaffede ham Prover paa Havbundens 

 og Klippemassens Beskaffenhed paa Steder, hvor en evig 

 Snee- og fsmasse daekkede Landet. % 



I Rugetiden sarnie Luffegaessene sig, som vi allerede 

 have omtalt,. paa forskjellige 0de og klippefulde eller san- 

 dede 0er i Sydhavet; man kan da traeffe dem i tusindvis, 

 ja i millionvis. En engelsk Reisende, Bennett, beskriver 

 en Koloni af Kongepengviner*), som han iagttog paa 

 Macquarie-0en, saaledes: Den bedsekkede et Rum 

 paa 20 30 lander Land, og Fuglenes Antal overgik al 

 Beregning. Hele Degnet igjennem, baade Dag og Nat, 

 vare uafladelig en 3040,000 Stykker i Fserd med at 

 gaae til Sees for at hente Fade og lige saa mange i Fserd 

 med at komme tilbage igjen. Saa laenge de vare paa Land, 

 vare de ordnede lige saa regelmaessigt og lige saa taet som 

 et Regiment Soldater; et Sted stode de unge Fugle op- 



*) Forskjellige andre Reisende skildre Kongepengvinen som mere 

 eenlig i sin Levemaade end de andre Arter, som de have truffet 

 i Tasindvis, naar de kun fandt enkelte Individer af den. Tildeels 

 kan vel dette forklares deraf, at Kongepengvinens Rugetid falder 

 noget senere (i Januar) end de andre Arters, og under alle Om- 

 staendigheder vise Bennetts og Obeufs Beretninger, at den 

 angivne Forskjel ikke existerer. 



