34 



sende Jordbund. Men vi beheve ikke at anvende disse 

 theoretiske Grande til Bevis for, at alle Plantearter 

 ikke ere opstaaede paa engang , vi have tilstraekke- 

 lige Kjendsgjerninger i de talrige Levninger af For- 

 verdenens Flora, der tydeligt nok vise os de store For- 

 andringer, der. ere foregaaede med Vegetationen under 

 Jordklodens Udvikling. De laere os, hvorledes Plante- 

 verdenen gradevis bar udviklet sig fra de lavest staaende 

 til mere og mere fuldkomne Former, indtil den endelig i 

 den nuvaerende Jordperiode bar naaet den hoieste Ud- 

 vikling, vi endnu kjende; de laere os, at mangfojgdige Ar- 

 ter, ja hele Familier, eftcrhaanden uddede og gave Plads 

 for nye, og tillige at Vegetationen efterhaanden haevede 

 sig fra en stor Eensformighed til en sterre og sterre 

 Mangfoldighed. Vi ville irnidlertid ikke her gaae nsermere 

 end paa de Forandringer, som Vegetationen bar lidt under 

 Jordklodens Udvikling, men kun holde os til dem, som 

 ere foregaaede i den allernyeste Tid, eller som endnu 

 foregaae, og vi ville faae at see, at medens det forhen 

 vaesenligst var nye Formers Optraeden, der forandrede 

 Vegetationens Udseende, saa er det nu fornemmelig allerede 

 existerende Planters Vandringer fra Sted til andet, der 

 spille en Rolle i saa Henseende. Man bar nemlig ikke i 

 den historiske Tid iagttaget, at der er fremkommet nye 

 Planteformer nogetsteds paa Jordens Overflade , og om 

 man end ofte finder Planter i Lande, hvor de ikke forhen 

 have existeret, saa vil man dog altid erfare , at de samme 

 Planter findes andre Steder, hvor man altsaa maa* s0ge 

 Oprindelsen til dem; thi deri ere Naturforskerne nu saa 

 temmelig enige, at organiske Vaesener ikke kunne op- 

 staae af sig selv ved en saakaldt generatio spontanea , 



