50 



saaede, saa at de herved forsvandt i vild Tilstand og kim 

 bleve tilbage som dyrkede! 



Men man bar dog tilstraekkelig mange Exempler paa 

 virkelige Plantevandringer befordrede ved Menneskenes 

 Faerdsel. Paa Ballastpladser fmdes hyppigt fremmede 

 Planter*), fremkomne paa en let forstaaelig Maade, men 

 det gaaer med dem, ligesom med saa mange andre paa 

 anden Maade indferte Planter, at naar de hidrere fra 

 varmere Lande, kunne de vel trives i nogle Aar, men 

 naar en usaedvanlig streng Vinter indtraeffer, forsvinde de 

 fleste af dem igjen; det store Antal italienske Planter, 

 som indfertes med detH0, hvori Thorvaldsens Konstvaerker 

 vare indpakkede, ere nu, paa nogle faa Arter naer, atter 

 forsvundne. Europa bar erholdt henved 50 Arter fra 

 Amerika, og 172 nu i Nordamerika vildtvoxende Arter 

 ere af europeeisk Oprindelse**). To Planter af amerikansk 

 Oprindelse have fuldkommen forandret Landskabets Phy- 

 siognomic i flere Egne af Spanien og Italien, og de savnes 

 neppe i noget Landskabsmaleri fra det sidstnaevnte Land. 

 Disse 2 Planter ere Agaven (ogsaa kaldet den hundred- 

 aarige Aloe), som bar hjemme i Mexico og blev indfort 

 til Sydeuropa i Slutningen af det 16de Aarhundrede, samt 

 en Kaktus, den saakaldte indiske Figen (Opuntia vulgaris), 

 som bar faaet en endnu storre Udbredelse i Middelhavs- 

 landene end den forrige. Ogsaa bos os bidrage ameri- 



*) Gotula coronopifolia, som efter Decandolle hidrerer fra Cap, og 

 som nu voxer ved Nords0ens Kyst fra Ost-Friesland til Jylland, 

 samt paa Thorsing og Mr0, er sandsynligviis indf0rt paa denne 

 Maade; da den ogsaa er fundet i Brasilien og paa Ny-Zeland, 

 h0rer den til en af de meest udbredte Planter. 



**) A. Decandolle, Geographic Botanique. Paris 1855, Side 742 

 og 754. 



