66 



Efteraarsluft, men idet efter Solnedgang den atmosphaeriske 

 Afkjoling har naaet Dugpunktet, ville de fra det varmere 

 Terrain opstigende Dampe fortaettes y og Taagen mile sit 

 hvide S10r ud over Egnen. Det samme Phaenomen vil 

 indtraede, naar ^om Vinteren, efter laengere vedvarende 

 Frost, Thermometret pludseligt haever sig over Frysepunktet, 

 og Atmosphseren, hvis Varme overstiger Jordens, er maettet 

 med Fugtighed. 1 Beroring med den koldere Jordoverflade 

 ville de lavere Luftlag ikke vsere i Stand til at vedlige- 

 holde deres Dampmaengde i Luftform, og den overalt fore- 

 gaaende FortaBtning vil bringe taaget Veirlig. Imidlertid 

 er Taagen ingenlunde altid et Produkt af Vexelvirkningen 

 mellem Jordoverfladen og Atmosphaeren ; den skylder 

 hyppigt ulige opvarmede Luftstremmes gjensidige Ind- 

 virkning sin Tilbliven, og det vil saaledes let sees, at den 

 forsaavidt ligesaavel er i Stand til at danne sig i de hoiere 

 som i de lavere Luftegne. Finder det forste Sted, da 

 betegnes Taagemasserne med et speciellere Udtryk. 

 En taet Taage hindrer ofte Alpevandreren i at nyde 

 Udsigten fra denne eller hiin Fjeldpynt, medens Dalens 

 Beboere see denne indhyllet i Skyer. 



Betegne vi saaledes Skyerne som heitsvaevende Taager, 

 saa maa det i Almindelighed vaere berettiget, at tillaegge 

 dem en lignende Sammens83tning , som de, der traeffes i 

 de lavere Luftregioner, i umiddelbar Ber0ring med Jordover- 

 fladen. Allerede Halley naerede den Anskuelse, at Taagen 

 var sammensat afsmaarundeVandblaerer (Taageblaerer, 

 Dampblaerer) , og senere Undersogelser af Kratzenstein 

 og Saussure, der paa Grund af Dampblaerernes hele Ud- 

 seende og optiske Forhold have ledet til at sammen- 

 ligne dem med Saebebobler, bekraefte den halleyske Hypo- 

 these. Saussure, der paa sine Vandringer i Alperne havde 



