77 



Heide, gaaer over i cirrostratus. Ofte straekker derine 

 sig kim over en Deel af Himlen, men ikke sjeldent 

 overdrager den Firraamentet med et tyndt, hvidt Sler, 

 der tidt omgiver den gjennemskinnende Sol med farvede 

 Ringe , i hvilket Tilfaelde man kan vente Regn , medens 

 Barometret langsomt synker. Som en blaagraa Taage 

 paa den vestlige Horizont meddeler den imellemstunder 

 den nedgaaende Sol en praegtig, dyb Orangefarve, og 

 man kan da, idet den under Aftenens L0b udbreder 

 sig over Himlen, der viste sig klar i 0st, gj0rc sikker 

 Regning paa IVedslag enten om Natten eller den f01- 

 gende Dag. Den danner stedse horizontalt udbredte 

 Masser, hvis 0vre og nedre Flade dog naeppe frembyde 

 nogen skarp Begraendsning ; H0iden t0r efter Kamtz 

 maaskee anslaaes til 11,000*. 



Medens den saakaldte cirrostratus maaskee endnu 

 deelvis er sammensat af fine lisnaale, er. den meer eller 

 mindre kuppelformede K lode sky (cumulus) vistnok ude- 

 lukkende dannet af Dampblaerer. Dens pragtfulde, lyse 

 Grupper smykke fornemlig Sommerhimlen, hvis klare Blaae 

 i Forbindelse med Skyernes skarpe Begraendsning ikke 

 lader vente noget Omslag i Veirligets Charakteer. Naar 

 Nattetaagen efter Solens Opgang bar op!0st sig, og den 

 klare Morgenhimmel ikke bar ladet opdage en eneste 

 Skyplet, vise sig henimod Kl. 9 om Formiddagen smaa 

 Klodeskyer; deres St0rrelse og Antal stiger rask, indtil 

 Dagens Varme bar naaet sin st0rste Hoide, hvorpaa de 

 lidt efter lidt aftage og lade Aftenbimlen skyfri. Grunden til 

 denne hele Proces s0gte allerede Saussure i de opstigende 

 Dampe, og senere Unders0gelser af Daniell ogDowe have 

 bekraeftet bans Hypotheses Rigtighed. Naar om Formid- 

 dagen Jordoverfladen er bleven tilstrakkeligt opvarmet, 



