82 



Firmamentets Blaae, i Tanken lod ham gjennemvandre Alpe- 

 landskabet med dels snebedaekte Tinder, eller bar ved Solned- 

 gang ikke f01t sig greben ved Synetaf den Farvepragt, hvor- 

 med Skyerne straale i Aftenr0dens Lyshav? Sky ernes optiske 

 Eiendommeligheder danne uden Tvivl et fremragende 

 Moment i deres Individualitet; man kan ikke beskrive 

 Skyerne uden at tage Hensyn til deres Farver. Hvad nu 

 disse angaaer, da hidrore de sikkert fra en dobbelt Grund, 

 idet de deels maa vaere at sage i den forskjellige Belys- 

 ning, i den almindelige Modsaetning mellem Lys og Skygge, 

 deels i Beskaffenheden af de Smaadele, hvoraf Skyen be- 

 staaer, De af Solen beskinnede Partier ville praesentere 

 sig under lysere Farver, end de, der befmde sig i 

 Skygge, og saaledes have vi da allerede heri en Kilde 

 til betydelige Farveforskjelligheder hos Skyerne. Det 

 har saaledes intet paafaldende , at f. Ex. Klodeskyens 

 kuppelformede Toppe frembyde det staerkeste Lys, medens 

 derimod de dybere Partier vise graalige Afskygninger, 

 men at Toppene netop vise sig med den blaendende hvide 

 Farve , der i Glands og Renhed fuldkommen kan maale 

 sig med Sneen, det er et Phaenomen som man ikke 

 er i Stand til at forklare af Belysningen alene, men ved 

 hvilket ogsaa selve Skyens Bestanddele maa spille en 

 Rolle. Den hos Fjerskyerne stadigt forekommende 

 skinnende Hvidhed turde saaledes hidrere fra, at disse 

 lette, heitsvaevende Skyer, som allerede tidligere er berort, 

 maa antages at bestaa af Snefnug, en Hypothese, der vist- 

 nok ogsaa tildeels tor anvendes paa cirrostratus ; men 

 hos den lavere svaevende Klodesky og cirrocumulus lader 

 den hvide Farve sig ikke forklare paa denne Maade. Det 

 er fra det Foregaaende bekjendt, at disse Skyformer ude- 

 lukkende bestaae af Dampblaerer. Som Saebeskummet vise 



