84 



Phaenomen vel i Reglen -danner sig i Regnen ved Lysets 

 Brydning i Draaberne, og altsaa viser sig mod, ikke i, 

 Skyen, saa er der dog ikke Tvivl om, at det ogsaa frem- 

 kommer i selve Regnskyen, hvor, som bekjendt, Fortaet- 

 ningen alt er skreden vidt frem, uden at denne afgiver 

 Regn. Som et for Regnskyen charakteristisk Phaenomen 

 turde det derfor vaere berettiget her at naevne Regnbuen, 

 medens derimod den optiske Forklaring, saaledes som den 

 er bleven begyndt af Theodorich af Freiburg (Begyndelsen 

 af det 14de Aarhundrede) og senere fuldfort af Antonio 

 de Dominis (1590), Gartesius og i Saerdeleshed Newton, 

 hvem vi skylde Laeren om Farverne , vilde fere os alt for 

 langt bort fra vort Emne, til her at kunne finde Plads. 

 Ogsaa de matte, prismatisk farvede Glorier, de saakaldte 

 Krandse, der ofte vise sig om Solen og Maanen ; de for- 

 skjellige Farveringe og beslaegtede Phaenomener, der alle 

 ere charakteristiske for det tynde S10r, hvormed den lette, 

 heitsvaevende cirrostratus undertiden overtraekker Firma- 

 mentet, og som antages at hidrore fra Lysets Brydning i 

 dens fine lisnaale, fortjene vistnok af den anferte Grund 

 her at bereres, men deres optiske Theori staaer endnu 

 paa altfor svage Fedder, og ville under alle Omstaendig- 

 heder vaere altfor vidtleftig til her at burde meddeles. 



Hvo kjender ikke, om ogsaa kun af flygtigere Be- 

 tragtning, den voldsomme Paroxysme i Atmosphaerens 

 normale Tilstand, som man betegner ved Benaevnelsen 

 Tordenveir? Skjondt det kan forekomme til alle Aarstider, 

 er det dog i vore Egne sjeldent om Vinteren, medens 

 derimod Sommertiden, isaer hvis Temperaturen i det 

 Hele er hoi, oftere giver Leilighed til at betragte dette 

 storartede Phaenomen. F0rend Tordenveiret bryder 10s 

 er Atmosphaeren gjerne paafaldende lummer og trykkende, 



