93 



vexlende positiv og negativ, viser sig temmelig betydelig 

 under en Regnbyge, isaer hvis denne er haeftig, og aftager 

 efterhaanden som Regnen sagtner. Af del her berarte 

 synes del vistnok berettiget at slutte, at Skyerne altid 

 have en svag electrisk Ladning, saaledes at altsaa Torden- 

 og Hagelskyen kun udmaerke sig fremfor de andre derved, 

 at den electriske Spaending i dem har naaet sin H0ide 

 rauligen paa Grund af en meget hurtig Dannelse. Hvor- 

 vidt man derimod, saaledes som Forster og Howard have 

 meent. af Skyernes electriske Forhold kan forklare deres 

 Former, hvorvidt t. Ex. den runde Skikkelse hos de 

 Smaaskyer, der sammensaette en cirrocumulus beroerpaa 

 et Overskud af positiv Electricitet, eller Fjerskyen udbreder 

 sig med lange, fine Traade for at lede den atmosphaeriske 

 Electricitet fra en Himmelegn til en anden -- det turde 

 maaskee ansees som temmelig problematisk. 



Om Aarsagerne til Skyernes eller Atmosphserens Elec- 

 tricitet lader der sig for 0ieblikket igrunden Intet med 

 Bestemthed afgjere. Den aeldre Hypothese, at Skyerne 

 skulle blive electriske ved at gnides mod hinanden, ud- 

 maerker sig naeppe ved stor Forstaaelighed, og synes 

 naesten at tillaegge dem en Soliditet, der fuldkommen 

 svarer til den, hvormed man saa ofte seer dem afbildede 

 i meteorologiske Vaerker. Laengere Tid slog man sig til 

 Ro ved Pouillets Mening, at Fordampning og Vegetation 

 vare Kilderne til den atmosphaeriske Electricitet, men 

 nyere Fors0g af Riesz og Reich have aldeles berevet 

 Videnskaben denne Theorie. For nylig har Lamont segt 

 at forklare Phaenomenet ved at tillaegge Jorden en per- 

 manent, negativ Electricitet, der bliver uiige fordeelt paa 

 Jordoverfladen , deels ved dennes forskjellige L'jevn- 

 heder, idet Electriciteten som bekjendt seger fremstaaende 



