104 



Krafttabet er uforandret det samme, saalaenge Modstandene 

 ere de samme. 



I Virkeligheden ville naturligviis Modstandene mod 

 Bevaegelsen ikke, som her er antaget, hele Tiden vaere 

 uforandrede. Veien er saaledes naesten aldrig fuldkommen 

 vandret, saa at Vognens Vaegt bliver at haeve, naar Veien 

 stiger, eller fremskynder Farten, naar det gaaer nedad. 

 Ikke heller er den overall lige jevn, Gnidningsmodstanden 

 vil altsaa forbruge snart mere, snart mindre af den anvendte 

 Kraft, og Bevaegelsen vil som Felge deraf skee snart 

 hurtigere, snart langsommere, naar Hestenes Traek ikke 

 forandrer sig med Veiens Beskaffenhed. 



Men efter denne Udvikling vil man maaskee gj0re 

 den Indvending, at her vel har vaeret Tale om tabte 

 Kraefter, men ikke om deres Ligevaegt, saa at Exemplet 

 slet ikke synes at have med d'Alemberts Princip at be- 

 stille. Derved maa dog erindres, at Principet kun kan 

 gjaelde, forsaavidt man i sin Betragtning medtager Alt, 

 alle Punkter og alle Legemer , som middelbart eller 

 umiddelbart paavirkes af de givne Kraefter. Men Luft- 

 delene, som fer vare i Hvile i Atmosphaeren og nu saettes 

 i Bevaegelse af Hestene og Vognen, here altsaa med; 

 de Ujevnheder i Veien, som knuses eller skydes til Side 

 ved Hestenes Sko og Vognens Hjul, saettes ogsaa i Be- 

 vaegelse ved en Kraftanvendelse af Hestene; med Hensyn 

 til alle disse gjaelder, hvad der ovenfor er anf0rt om et 

 negativt Krafttab, idet disse modtage en Bevaegelsesmaengde, 

 som svarer til den, Hestene og Vognen tabe. Og naar 

 nu en Ujevnhed i Veien er for staerk til at knuses, for 

 fast til at skydes til Side, saa maa den bevirke, at Hjulene 

 haeve sig ud af deres jevne Gang og der meddeles dem 

 saaledes en Bevaegelsesmaengde lig og modsat den, de 



