119 



Betragte vi Solsystemets Bevaegelser, saa vil man 

 efter del Anferte indsee, at dels Tyngdepunkt ikke vil 

 forandre sit Sted, fordi de til Systemet herende Planeter 

 og deres Maaner samt Solen og Kometerne bevaege sig 

 paa Grund af deres gjensidige Indvirkninger paa hver- 

 andre. Hvis der altsaa i Verdensrummet ikke existerede 

 andre Himmellegemer end de, der here til Solsystemet, 

 saa maatte dettes Tyngdepunkt stedse fortsaette den Be- 

 vaegelse, hvori del paa Grund af tidligere virkende Kraefter 

 maatte vaere bleven sat; havde der altsaa ikke nogen- 

 sinde virket nogen udenfra kommende Kraft derpaa, saa 

 maatte del vaere og blive i evig Hvile, med mindre nye 

 Kraefter opstode og forandrede Tilstanden. Men nu er 

 det hele Verdensrum opfyldt af utallige synlige Legemer, af 

 hvilke man bar Grund til at antage nogle for meget store, 

 saa at de selv i de, tildeels endnu umaalte, men ganske 

 vist overordentlig store Afstande, hvori de befinde sig, 

 kunne ud0ve nogen Virkning paa de i vort Solsystem 

 vaerende Legemer. Rimeligviis indeholder derhos Rummet 

 mangfoldige merke eller svagt lysende Legemer, om hvis 

 Sterrelse og Virkning man ikke let kan have nogen tydelig 

 Forestilling; idetmindste anfarer Leverrier i annales de 

 Tobservatoire imperial de Paris, tome 1, at Bessel, ved 

 at gjennemgaae hundrede Aars lagttagelser af Sirius, bar 

 overbeviist sig om en saeregen staerkt fremtraedende svin- 

 gende Bevaegelse hos denne Stjerne, et uforklarligt Saer- 

 syn*), hvis ikke Sirius er underkastet Paavirkning af et 

 Legeme af betydelig Udstraekning , hvortil det knyttes ved 

 Tyngdens Baand. Denne Antagelse gjer saa fuldkomment 



*) Oversaettelse af ^henomene"; den kan, som alle Oversaettelser, 

 ikke altid bruges. Ordet Fcemtoning u viser sig her, som naesten 

 overalt, meget uheldigt. 



