121 



men som omtrent Ran anslaaes til over een Miil i 

 hvert Secund. Der skee nu hvilke Oravaeltninger i vort 

 Solsystem man vil, Kloder kunne taenkes spraengte fra 

 hinanden, Sammensted kunne foregaae, under alle Om- 

 staendiglieder vil vort Sqlsystem med samme Hastighed 

 fortsaette sin Bevaegelse ad den begyndte Vei, der for 

 Tiden er rettet imod Stjernebilledet Herkules. Den vil 

 ogsaa fremdeles gaae i samme Ketning, hvis Solsystemets 

 Tyngdepunkt bar en retlinet Bevaegelse, saaledes som man 

 som oftest pleier at antage, skjeridt der ikke haves nogen 

 Vished derfor. Rigtignok er Bevaegelsens Retning nu den 

 samme som for omtrent 80 Aar sideu, da Herschel gjorde 

 sine lagttagelser, men hvad ere 80 Aar med Hensyn til 

 Bevaegelser i det store Verdensrum, naar denne Tid allerede 

 i Sammenligning med visse Perioder i Jordens Bevaegelse 

 (saasorn det saakaldte platoniske Aar, der udgjer 2586S 

 af vore saedvanlige Aar, og er den Tid, hvori Jordaxen 

 gjer en svingende Beva3gelse om Jordens Tyngdepunkt) 

 kan blive omtrent hvad en Dag er i Sammenligning med 

 et Aar? Bar Solsystemets Tyngdepunkt en krumlinet 

 Bevaegelse, hidrerende fra de mange forskjellige virkende 

 Kraefter, maa man efterhaanden bemaerke, at vor Bevaegelse 

 gaaer i Retning af andre Stjernebilleder*). Loven for 

 Vedligeholdelsen af Tyngdepunktets Bevaegelse, hvad enten 

 denne er ret- eller krumlinet, kan i Tiden maaskee blive 

 et nyt Instrument for nye Opdagelser inden Solsystemets 

 Graendser, som Videnskaben vil feie til de mangfoldige 

 andre, hvoraf den har sat Astronomien i Besiddelse. 

 Taenke vi os nemlig ved lagttagelser af Himmellegemer 

 udenfor Solsystemet bragte saavidt, at vi kunne bestemt 



*) Miidler (der Fixsternhimmel Pag. 151) udtaler sig ligefrem som 

 om Solbanen var krumlinet. Senere Anmaerkning. 



