125 



men Theophrast og de andre graeske Naturforskere om- 

 tale ikke den vilde Hvede. Da den dyrkede Hvedes Her- 

 komst saaledes hverken kunde angives af Historien eller 

 Naturhistorien, have Nogle troet, at den naturlige Hvede 

 bar existeret fer Syndfloden, men i denne er gaaet til- 

 grunde. Da Hvedens Herkomst er et Sporgsmaal, der er 

 ligesaa vigtigt for Kulturhistorien som for Kornarternes 

 Naturhistorie, var den Opsigt ganske naturlig, som Fabre 

 gjorde med sin Paastand om, at en Graesart vedDyrk- 

 ning kunde forvandle sig til den dyrkede Hvede. 



Fivad er ./Egilops? Det er en Graesslaegt, hvis 

 Arter vel ikke i Udseende , men i botanisk Henseende ere 

 naer beslaegtede med Hveden, saa naer beslaegtede, at 

 nyere Botanikere have troet, at^Egilops- og Hvedearterne 

 heist maatte danne een Slaegt, og ikke efter Linnes Exempel 

 henferes til to forskjellige Slaegter. Af ^Egilopsarterne 

 interessere os her JE. ovata L. og triticoides Req. Af 

 disse bar den sidste sterst Lighed med Hveden, og der- 

 ved blev den italienske Botaniker Requiem foranlediget til 

 at benaevne den triticoides. 



Medens ./Egilops ovata i Blomstens Bygning noget 

 ligner*) Hveden, afviger den i h0i Grad fra den i Sterrelse; 

 thi Planten (Fig. 1) er ikke mere end 6 9 Tommer heit og 

 Axet kun 1 l^Tomme langt. &g. triticoides n^rmer sig 



Forskjellen bestaaer isaer deri , at Daekbladene hos Hveden have 

 paa Ryggen to fremspringende Kanter, hos ^Egilops derimod 

 ere uden saadanne Kanter. De andre Charakterer ere meget fine. 

 Som bekjendt ere Blomsterne hos disse Slaegter samlede i sammen- 

 satte Ax (Fig. 2) ; dette bestaaer af Smaaax, (Fig. 3), og hvert Smaaax 

 er omgivet af to Daekblade (G); disse omgive Blomsterne. hvoraf 

 hver har et stiarre (PI og et mind* (i) Blomsterdsekskjeel. 



