128 



imellem ./Egilops og Hvede. Kort sagt: Afkommet antog 

 efterhaanden Hvedens charakteris-tiske Kjende- 

 tegn. Dette er en kort Fremstilling af denne forunderlige 

 Naturbegivenhed. Vi see, at af en Graesart, der er gene- 

 risk forskjellig fra den dyrkede Hvede , kan avles en anden 

 Graesart, hvorom hver Mand maa indr0mme, at den staaer 

 imellem den ferste Graesart og den dyrkede Hvede , og denne 

 Mellemforms Afkom ere igjen virkelige Hvedeplanter. 



Enhver vil indr0mme den store Retydning, som Fabres 

 lagttagelser have for Videnskaben. Dunal og Godron 

 ansete Professorer i Rotaniken ved Universitetet i Mont- 

 pellier, constaterede Rigtigheden af de omtalte Fors0g, 

 og selv nu, efterat saa Mange have baade ad den theo- 

 ritiske og den experimentale Vei prevet Rigtigheden af 

 Fabres Paastande, bar man maattet indr0mme Paalidelig- 

 heden af bans lagttagelser. Var Hved-en altsaa ikke andel 

 end dyrket ^Egilopsgraes? denne Mening blev med Restemt- 

 hed udtalt af Dunal, thi det syntes at vaere en ligesaa 

 n0dvendig som simpel Slutning af de omtalte Fors0g. 



Det skulde altsaa vaere denne Menneskealder for- 

 beholdt at opdage Hvedens Oprindelse, og man 

 skuldesaaledes kunne haabe at see det S10r 

 blive fjernet, som hidtil havde skjult Kultur- 

 planternes Herkomst; thi naar Hvede ikke var andet 

 end dyrket ^Egilopsgraes, var der Sandsynlighed for, at 

 man ogsaa engang i Middelhavslandene kunde finde en 

 Grresart, der ved god Rehandling kunde blive til Rug 

 og i Amerika flnde en anden, der paa samme Maade 

 kunde vise sig at vaere den oprindelige eller nalurlige 

 Maisplante. Gik man et Skridt videre, syntes der for 

 Hverdagsforstanden nu ikke laengere at vaere noget unatur- 

 ligt i de gamle Paastande , som Videnskaben stadig mod- 



