134 



Aarhundrede , kjendte 61 Varieteter af Paeren og 50 af 

 /Eblet. I nyere Tid ere disses Antal meget foreget. For- 

 skjellighederne imellem de forkjellige Slags ^Ebler, t. Ex. 

 imellem Gravenstenen, Calvillen og Pigeonen ere vel saa- 

 danne, at Gartnerne ikke have taget i Betaenkning at be- 

 tegne dem som Arter eller som Underarter, men i Bota- 

 niken betragtes Forskjellighederne som aldeles uvaesentlige, 

 og alle de dyrkede Jilbler henferes til samme Art som de 

 vilde Skovaebler; selv for disses Vedkommende finder man 

 ved en omhyggelig Eftersegning, at de ingenlunde alle ere 

 eens, men at der ogsaa mellem dem er Forskjelligheder, 

 som maaskee ligge til Grund for dem, der optraede staer- 

 kere hos de dyrkede Sorter. Af hvor ringe Soliditet de 

 forskjellige ^Eblesorter ere, kan skjennes deraf, at de kun 

 holde sig saalaenge som Traeet formeres ved Podning, der- 

 imod i Beglen gaae tilgrunde ved Fr0formeringen. 



Man kan heller ikke anfore Viinstokken som Beviis 

 for Planteartens Foranderlighed ved Kulturen, thi om- 

 hyggelige Undersegelser have viist , at Viinranker , der 

 ere flyttede fra deres Hjemstavn til andre Verdensegne, 

 have vedligeholdt deres eiendommelige Udseende, om end 

 Vinen har forandret sig. Saaledes har en Viinstok, Pinot, 

 fra Bourgogne ved at flyttes til Cap ikke forandret sin 

 Habitus, og det samme gjaelder om de franske Viinstokke, 

 der ere bragte til Nordamerika. 



1 hvilken Grad Dyrkningen kan indvirke paa den 

 naturlige Plante, har Vilmorin viist ved Dyrkningen af den 

 vilde Gulerod. Naar han saaede dennes Fre om For- 

 aaret, blomstrede den hurtigt uden at faae Tid til nogen 

 saerlig Rodudvikling ; saaede han den derimod midt om 

 Sommeren, kunde den ikke blomstre denne Sommer, men 

 blev toaarig og blomstrede det felgende Aar; nerved ud- 



