146 



dette Foredrags Hovedtendents. Imidlertid vil jeg her 

 indskraenke mig til de Fordomme, hvis Gjendrivelse paa- 

 hviler Physiologien, og specielt Menneskets Physiologi, og 

 jeg vil afhandle dem i physiologisk Orden, saa at jeg 

 begynder med Livets Begyndelse og derfra gaaer igjennem 

 de store Hovedafsnit i Livet til Livets Ophor, hvormed 

 ogsaa Laeren om Livet eller Physiologien oph0rer. Til- 

 visse er dette en lang Vei, hvor der moder meget, som 

 kunde vaere vaerdt at omtale, men vi ville see at udfmde 

 det Yigtigste. 



For altsaa at begynde med Begyndelsen maa det vaere 

 mig tilladt at henlede Opmaerksomheden et 0ieblik paa 

 ethvert menneskeligt Vaesens Tilstand f0r F0dslen, idet 

 nemlig Livet ikke for Physiologien saaledes som for den 

 almindelige Betragtning begynder med Fedslen, men det 

 nimaanedlige Afsnit af Livet, fra Undfangelsen til F0dslen, 

 som Fosteret tilbringer i den moderlige Organisme, gj0r 

 ogsaa Krav paa Physiologens Anstrsengelser for at udfinde 

 de Love, hvorefter det styres. Jeg vil da gaae lidt naer- 

 mere ind paa Forholdet mellem Moderen og Fosteret, 

 navnligen paa Forholdet mellem Moderens sjaelelige Virk- 

 somhed og Barnet, idet jeg vil undersege det Sp0rgsmaal, 

 om st0rre eller mindre Misdannelser hos Barnet kunne 

 vaere en F01ge af sjaelelige Tilstande hos Moderen, eller 

 med andre Ord, om en frugtsommelig Kone kan forsee 

 sig eller ikke; hvor lidet heldigt dette Ord end er, maa 

 jeg dog betjene mig deraf, da det har Haevd for sig og 

 dets Betydning er almindelig bekjendt. Jeg t0r vel nemlig 

 antage, at vi alle ere enige om ved Udtrykket at en Kone 

 kan forsee sig at forstaae, at en frugtsommelig Kones 

 Forestillinger kunne indvirke paa hendes Fosters Legeme, 



