155 



skjellige, nu forsvundne Dyreformer. Naar man i nyere 

 Tider herer tale om enkelte Folkestammer, som udmserke 

 sig ved deres kaempemaessige Sterrelse, saasom Pata- 

 gonierne, vil del vaere godt at erindre sig, at Fortaellingerne 

 herom ikke ere mere trovaerdige end de om aeldre Tiders 

 Kaemper. Man bar meent, at Menneskeslagten ikke alene 

 \anslaegtede i Sterrelse, men ogsaa i legemlig Styrke og 

 Sundhed, og har med et lidet heldigt Valg tilskrevet den 

 stigende Civilisation denne Indvirkning; man indrornmede 

 vel, at Konster og Videnskaber vare skredne frem og at Ny- 

 delser og Forneielser tiltoge, men man paastod, at i samme 

 Forhold aftog Styrke og Sundhed. En forfmet og for- 

 kjaelet Slaegt skulde have aflest den aeidre, mere neisomme, 

 men ogsaa mere kraftige og udholdende. Isaer er dette 

 Thema med Iver blevet behandlet af Naturphilosopherne, 

 der have skabt de beromte Saetninger om Naturtilstandens 

 Fortraffelighed, om Menneskeslaegtens Udartelse, den sti- 

 gende Civilisations skadelige Indvirkning og andet mere 

 af samme Suurdeig, hvilket altsammen er et godt Beviis paa, 

 hvor uheldigt det er at anvende en speculativ, apriorisk Be- 

 handling paa Naturvidenskaben. Disse dybsindige Aander, 

 der til de allerseneste Tider stedse have i'0rt det store 

 Ord, ere, ligesaavist som de i deres Speculationer ere 

 gaaede ud fra Ideer, der ikke rebe mindste Forestilling om 

 de faktiske Forhold, ligesaavist gaaede frem til Ideer, 

 der ikke kunne bestaae med det mindste Kjendskab til 

 disse, men langtfra at lade sig genere heraf have 

 de vovet at ringeagte dem, at lade haant om den 

 eneste sikkre Basis for al Undersegelse, den sandselige 

 Erfaring. Uheldigt for dem, men heldigt for Menneske- 

 slaBgten og enhver Yen af Civilisationens og Humanitetens 

 Udbredelse, bar imidlertid Erfaringen viist, ved Anven- 



