162 



synker dybere. Ligeledes er det bekjendt, hvor vigtigt 

 det er at have Brystet godt fyldt med Luft, thi dette 

 vil under heldig Stilling af Legemet have naesten samme 

 Virkning som en om Halsen bunden, oppustet Blaere og 

 uden videre Anstraengelse holde Hovedet ude af Vandet; 

 tommes derimod Brystet ved Udaanding uden igjen at 

 fyldes ved Indaanding, vil Legemet synke. 



I Begyndelsen af dette Foredrag tilled jeg mig at 

 angive, at jeg vilde f01ge Menneskelivet gjennem dels 

 forskjellige Stadier indtil D0den, hvormed ogsaa Laeren 

 om Livet ender, men selv om denne sidste Akt i Livet 

 ere Vildfarelser og Fordomme herskende, der her ikke vel 

 kunne lades ubererte. Selve denne Dodsakt, den vaesen- 

 ligste Begivenhed i hele Livet og vasenligere end Fodslen, 

 der kun er en Revolution i det allerede i lang Tid be- 

 staaende Liv, medens Deden er en absolut Standsning af 

 det vi kalde Liv, opfattes i Almindelighed som uadskillelig 

 forbunden med Smerte, men dette er paa ingen Maade 

 saaledes. Alle, der ere komne til Live igjen efterat 

 have gjennemgaaet Dadsaktens ferste Stadium , som Haengte 

 eller Druknede, have erklaeret, at de aldeles ingen Smerte 

 have felt ved Overgangen i D0den, da den for dem be- 

 gynder med Tabet af Bevidstheden; ja der gives D0ds- 

 maader, som endog ere forbundne med behagelige sandse- 

 lige Fornemmelser. Den almindelige Forestilling om D0den 

 som noget Smertefuldt hidr0rer fornemmelig fra en falsk 

 Vurdering af de Symptomer, der antyde D0dens nserfore- 

 staaende Ankomst, idet disse Symptomer ere blevne op- 

 fattede under et Hele og tillagte den meget uheldige Be- 

 naevnelse D0dskampen, og man da bar jevnf0rt dem med 

 de lignende Tilfaelde i Livet, der kaldes Kramper og Traek- 

 ninger. Den Smerte, som en saadan Tilstand kunde synes 



