178 



straekkeligt til at fuldfere Befrugtningen, og da der til 

 hvert enkelt JEg maaskee i det heieste forbruges fern 

 eller sex, kunne vi altsaa forstaae, at Dronningen efter een 

 eneste Parringsakt i flere Aar kan befrugte henimod 

 300,000 jg om Aaret. 



Biaegget bestaaer af ^Eggeblommen og to meget tynde 

 og fine Hinder, af hvilke den indre, som omgiver Blom- 

 men, kaldes Blommehinden og den ydre, som hos andre 

 Insekter er meget tykkere, Chorion eller ^Eggeskallen. 

 Denne er paa JSggets nederste Pol, som under Laegningen 

 trader ferst frem, forsynet med et klaebrigt Stof, hvormed 

 JEgget befaestes til Cellens nederste Vaeg, saa at det faaer 

 en opreist Stilling. Paa den modsatte Pol, ved hvilken 

 Fosterets Hoved er beliggende, iagttager man ved Hjaelp 

 af Mikroskopet en lille straaleformig Figur, det saakaldte 

 Mikropyle-Apparat. De enkelte Straaler, Mikropylerne , 

 ere smaa Kanaler, hvorigjennem Spermatozoi'derne traenge 

 ind i jEgget for at blande sig med Blommens Bestanddele 

 og derved fuldfore Befrugtningen. 



I Dzierzons nye Laere om Biernes Forplantning bar 

 v. Siebold fremhaevet tre vigtige Punkter, hvilke maa be- 

 tragtes som Hovedsaetningerne i denne Theori: 



1) Den unge endnu ubefrugtede Dronning parrer 

 sig aldrig i Bistadet, men altid udenfor samme hoit 

 oppe i Luften. 



Ingen Biavler bar nogensinde sect en Bidronning i 

 Pairing med en Drone inde i Stadet, uagtet man ved 

 Hjaelp af det fortrinlige Stade , som Dzierzon bar con- 

 strueret, er i Stand til at iagttage, hvad Bierne foretage 

 sig derinde. Inde i Stadet ere Dronerne yderst traege og 

 dorske, og selv en parrelysten Dronning formaaer ikke 

 at bringe dem ud af deres Phlegma. F0rst naar en varm, 



