187 



jeg henimod Klokken syv, at den ene bevaegede F0dderne. 

 Jeg bragle den nogei Honning til Snabelen, og efter 10 

 til 12 Minutters Forl0b var den kommen til Live igjen. 

 De to andre forbleve derimod d0de. Jeg gav den 

 Gjenoplivede tilbage til sit Folk. Den lagde som for Tu- 

 sinder af ^Eg, men af dem alle udviklede der sig 

 ikkun Hanbier. Da jeg senere undersegte sperma, 

 fandt jeg den mindre consistent og guulagtig. 



Vi skulle nu omtale den sidste af de ovennaevnte 

 Sa3tninger i Dzierzons Theori : 



3) Enhver normal og befrugtet Bidronning maa 

 tillige have Evne til vilkaarligt at Icegge snart mand- 

 lige og snart kvindelige My , vilkaarligt at lade JEgget 

 forblive ubefrugtet eller afscette det befrugtel. 



Professor Leuckart bar paaviist en sseregen Muskel, 

 som ved at sammentraekkes i en st0rre eller mindre 

 Grad ferer Saeden ud i Moderskeden eller opbaever Com- 

 municationen mellem denne og Saedbeholderen. Bidron- 

 ningen er altsaa i Stand til snart at befrugte ^Egget, snart 

 at undlade Befrugtningen ; men hvorledes kan den vide, 

 om den skal gj0re dette eller hiint? Dette Sp0rgsmaal 

 besvare v. Siebold og Leuckart forskjelligt. v. Siebold 

 mener, at Instinktet siger Dronningen det i det 0ieblik, 

 da den bringer sit Bagliv ind i Cellen, og at den af For- 

 skjellen mellem den st0rre Dronecelle og den mindre 

 Bicelle vil vide, om den skal befrugte jEgget eller ikke, 

 ligesom den eiendommelige Form af en paabegyndt Viser- 

 celle*) vil lede den til at aabne Saedbeholderen, idet JSgget 

 glider forbi den. Leuckart opponerer imod denne Ansku- 



Visercellerne forsynes med ^Eg, forinden de ere fuldbyggede. 



L. 



