196 . 



Steder udskilles Saltet i varme Somre ved Vandets For- 

 dampning og bundfaeldes i Lag*). Da Havvandet kun 

 indeholder 34 Procent Salte og altsaa er langt fra at vaere 

 maettet, udskilles der i Naturen vel meget sjeldent Kogsalt 

 af det ved Fordampning, men Mennesket benytter imidlertid 

 isaer i varme Lande Havvandet til at vinde en stor Maengde 

 Salt (Havsalt) ved kunstig Fordampning. Interessant men 

 uden stor praktisk Betydning er den Saeregenhed ved Hav- 

 vandet, at det ved Frysningen udskiller det meste af det 

 opleste Kogsalt. Wrangel fandt saaledes et tyndt Saltlag 

 udskilt paa Polarisen i Egnen om Ny-Siberien i det nord- 

 lige lishav. 



I fast Tilstand fmde vi imidlertid Kogsaltet som 

 Steensalt i Jordlagene, hvor de daekkende Steenarter 

 vel ikke forhindre men dog vanskeliggjere Udvaskningen. 

 Disse Saltdannelser here altsaa de aeldre Jordperioder 

 til, ikke nogen enkelt, men vi kunne naesten sige alle 

 Jordperioder, uagtet en af de store Formationer, Trias- 

 formationen nemlig, fortrinsviis synes at fere Steensalt 

 som en vaesenlig Bestanddeel, hvorfor man ogsaa under- 

 tiden bar benaevnt den Saltformationen. Til den here saa- 

 ledes de beromte Saltlag ved Nortwich i Naerheden af 

 Liverpool, den store Saltdannelse langs Nordranden af de 

 esterrigske Alper, Lagene ved Vic og Dieuze i Lothringen 

 og ved Schoningen i Brunsvig. Onondaga-Saltgruppen i 

 Staten Ny-York er imidlertid aeldre end Steenkulformationen, 

 mange af de thyringske og sachsiske Saltmasser og de 

 store vesturalske Saltgruber findes i det permiske System, 

 Bexlaget i Canton Waadt herer Liasformationen, de algierske 



*) See forevrigt om Saltseer i dette Tidsskrifts Iste Raekke, Iste 

 Bind, S. 310 o. f. 



