325 



bidrog til at gjere Farven kostbar og indskraenke dens 

 Anvendelse; i Begyndelsen af dette Aarhundrede var det 

 aarlige Totalforbrug derfor kun 4 Fund, medens hvert 

 Lod kostede omtrent 15 Rdlr. 



Azurens pragtfulde Farve og avrige udmaerkede Egen- 

 skaber fremkaldte imidlertid Fors0g paa at eftergjere den 

 ved Kunst. Theophrast (315 f. Chr.) adskiller vel alle- 

 rede naturlig og kunstig Azur, og angiver, at den sidste 

 navnlig skulde tilberedes i jEgypten; men man kan dog 

 neppe forstaae denne Adskillelse anderledes end som en 

 Betegnelse af den mere eller mindre omhyggelige Bear- 

 beidelse af Raamaterialet. Andre paastaae, at i det 16de 

 Aarhundrede kjendtes denne Kunst af enkelte, som imid- 

 lertid holdt den hemmelig, hvorved den gik tabt, idet de 

 stette sig paa den Odselhed, som er lagt for Dagen 

 ved Anvendelsen af Azur paa mange af denTids Malerier; 

 men det er heist rimeligt, at den der anvendte blaa 

 Farve kun er et med Kobolt eller Kobber farvet Glas, 

 som ogsaa kjendes nutildags, men som langlfra kan maale 

 sig med Azur. 



Den kunstige Fremstilling af Azur (eller Ultramarin) 

 blev forbeholdt Nutiden og kunde heller ikke skee f0r; 

 thi ferst maatte man ved Chemiens Ujaelp laere at kjende 

 dens naturlige SammensoBtning, og hvilket Stof der be- 

 tingede dens Farve. Tidligere tilskrev man et eller andet 

 Metal, f. Ex. Selv, Kobber eller Kobolt, denne Farve, men 

 Marggraf paaviste 1 758, at Jern er det eneste Metal, som 

 findes deri, og skjendt dette aldrig gav noget Stof, hvoraf 

 det udgjorde en Bestanddeel, en blaa Farve, udledte man dog 

 denne herfra i dette Tilfaelde. 1806 fandt nogle franske 

 Chemikere Svovl og en ikke ringe Maengde Natron i 

 Lasurstenen, uden at de dog turde udtale sig om Grun- 



22* 



