328 



det praktiske Liv, dog blev der i 1834 anlagt en Fabrik 

 efter bans Principer i Wermeskirchen. 



Nogle Aar efter forandrede Sagen sig imidlertid. Den 

 franske Chemiker Dumas bavde nemlig i sin 1832 ud- 

 komne Haandbog i den anvendte Chemi udtalt, at chemisk 

 rene Materialer nok kunde undvaeres ved Tilberedelsen af 

 det kunstige Ultramarin, og at man kunde anvende al- 

 mindeligt Leer, naar det kun ikke indeboldt formeget 

 Jern. Professor Engelhardt i Miinchen, der oversatte 

 denne Bog, kom derved til at anstille nye Forsag, som 

 afbrades ved bans D0d, men som bans Assistent og 

 Efterfelger Leykauf fortsatte og forte til et heldigt Resul- 

 tat, idet ban af Leerjord, Glaubersalt og Kul fremstillede 

 det skj0nneste Ultramarin. 1838 anlagde ban under Fir- 

 maet Leykauf, Heine og Comp. den beromte nurnbergske 

 Ultramarinfabrik, der i faa Aar naaede en i denne Industri- 

 green bidtil uopnaaet Heide og gjorde dens Desiddere til 

 Millionaerer. Flere andre Fabrikker ere senere anlagte 

 rundt om i Tydskland, og Frankrig, som tidligere forsynede 

 Tydskland, er nu aldeles tilbagetraengt. Tydskland produ- 

 cerer nu aarlig over 100,000 Centner, Prisen er fra 44 

 til 80 Skilling Pundet , og saavel herved som ved sine 

 fortrinlige Egenskaber bar det tydske Produkt endogsaa 

 uagtet den boie Indferselstold faaet en ikke ubetydelig Ind- 

 gang i Frankrig. 



Som ovenfor omtalt bruges nu urene Materialer, be- 

 staaende af Leerjord, vandfrit Glaubersalt, Soda, Svovl og 

 Kul. Efter forskjellige Processor, Opslemning, Pulveri- 

 sering og Gledning, faaer man en Masse, som efter at 

 vaere udvadsket og pulveriseret danner det grenne Ultra- 

 marin, et Stof, der endnu ikke bruges, da det i Skj0nhed 

 staaer tilbage for Kobolt- og Kobberfarverne. Ved at op- 



