320 



at indhentes af denne ved Efteraarsjevnd0gn; og det 

 Samme vilde da gjentage sig i Yinterhalvaaret. Men 

 denne Orden forstyrres ved den meget betydelige Ind- 

 flydelse, som Solens sterre eller mindre Naerhed ved 

 Jorden bar paa dennes Hastighed ; den st0rste og mindste 

 falder nemlig ikke sammen enten med Jevnd0gns- eller 

 Solhvervstiderne. 



Hvorledes nu Almanakens Angivelser af Forskjellen 

 mellem sand Soltid og Middeltid kunne benyttes til at 

 stille et Uhr rigtigt efter Solskiven, ikke blot ved Mid- 

 dagstid men til enhver Tid af Dagen, beh0ver ingen 

 naermere Forklaring; men vi kunne gj0re en anden An- 

 vendelse heraf til Oplysning om et Punkt, hvorom man 

 ofte traeffer en uklar Forestilling. Naar man f. Ex. er 

 naaet over Vintersolhverv, og Solen derefter begynder at 

 stige h0iere paa Himlen, veed man, at Dagene blive 

 laengere, fordi nemlig et st0rre Stykke af Solens daglige 

 Vei omkring Jorden kommer til at ligge over Horizonten, 

 eller, som det kaldes, dens Dagbue bliver sterre. Enhver 

 vil nu have bemaerket, at Dagen paa denne Aarstid ikke 

 forlaenges ligemeget om Morgenen og om Aftenen; ja man 

 kan endog have det Saersyn, at Solen f. Ex. d. 22. De- 

 cember staaer op Kl. 8* 31 m , men 8 Dage efter f0rst Kl. 8* 

 32 m , uagtet Dagen imidlertid er bleven 4 Minuter laengere, 

 da Solnedgangen de samme Dage var Kl. 3* 27 m og 3* 32 m . 

 For at indsee Sammenhaengen heraf, maa man erindre, 

 at Solens Op- og Nedgang retter sig efter dens Gjennem- 

 gang gjennem Meridianen; denne deler Solens Dagbue 

 i to lige Dele, saa at Solnedgang indtraeffer ligesaa lang 

 Tid efter Culminationen eller sand Middag, som Solopgang 

 indtraeffer f0r denne. Naar nu Dagens Laengde d. 22. 

 Decbr. er 6* 56 m og Solen gaaer gjennem Meridianen 



