318 



an paa, hvor langt Solen hver Dag rykker frem mod 0st, 

 men hvor stor en Deel denne Fremrykning er af hele 

 Cirklen omkring Himmelgloben, ligelebende med ^Equator, 

 og bemaerke vi, at en saadan Cirkel bliver mindre, jo 

 laengere dens Afstand er fra Equator, saa see vi, at een 

 og samme Fremrykning i lige ostlig Retning vil blive en 

 desto sterre Deel af hele Veien mod 0st omkring Himmel- 

 kuglen, i jo sterre Afstand fra ^Equator den foregaaer, 

 og at Soldagen saaledes ogsaa af denne Grund maa blive 

 foreget i Naerheden af Solhvervstiderne og formindsket 

 ved Jevndegn. 



Det kan nu ikke gaae an at vaelge en saa for- 

 anderlig Storrelse, som Soldagen, til Grundlag for Tids- 

 inddelingen. Selv om man vilde fmde sig i en Forskjel 

 i hele Degnets Laengde, der i det Heieste kan blive om- 

 trent Minut fra den ene Dag til den anden, vilde det 

 dog blive umuligt at udmaale de mindre Tidsafdelinger 

 naiagtigt ved Hjaelp af Uhre, der maatte gaae med for- 

 skjellig Hastighed hver Dag, naar de skulle stemme over- 

 eens med Soldagen. Man har derfor til Brug for den 

 borgerlige Tidsinddeling indfart en anden Tidseenhed, 

 nemlig iMiddelstorrelsen af alle Aarets Soldage, hvilken 

 kaldes enMiddelsoldag; eller med andre Ord: istedetfor 

 at bestemme Dognets Langde efter den virkelige Sols 

 Gjennemgang gjennem Meridianen, bestemmes den efter 

 Gjennemgangen af en saakaldet Middelsol eller et Punkt, 

 der taenkes at gaae rundt omkring Himmelkuglen med 

 jevn Hastighed i lige 0stlig Retning og i samme Tid (et 

 Aar), som den virkelige Sol gjennemleber Ekliptiken med 

 ujevn Hastighed, i meer eller mindre estlig Retning og 

 med forskjellig Afstand fra ^Equator. Herved bortfalde 

 alle de ovennaevnte Aarsager til Soldagenes forskjellige 



