313 



hver saadan Omdreining, en Stjernedag, den Tid, hvori 

 ^ af en Omdreining fuldendes, kaldes en Time o. s. v. 

 At iagttage den Tid, hvori Omdreiningen foregaaer, er 

 ikke vanskeligt; vi see Himmelkuglen dreie sig om Jorden 

 fra 0st til Vest og vide, at denne tilsyneladende Bevaegelse 

 kun fremkommer ved Jordens Omdreining i modsat Ret- 

 ning; vi kunne altsaa iagttage him istedetfor denne, og 

 dette skeer let ved at bemaerke, naar et enkelt Punkt af 

 Himmelkuglen, en Stjerne, gaaer igjennem Meridianen 

 (den Linie, der kan taenkes dragen paa Himmelkuglen 

 mellem Zenith og Sydpunktet i Horizonten), eller culminerer 

 som det kaldes, fordi Stjernen da har naaet sit heieste 

 Sted paa Himlen. En Stjernedag bliver altsaa den Tid, 

 der forleber mellem to paa hinauden felgende Culmina- 

 tioner af samme Punkt paa Himmelkuglen. 



Medens denne Tidseenhed, Stjernedagen, er istand 

 til at tilfredsstille alle Astronomernes Fordringer til en 

 saadan og derfor ogsaa (med en ringe Forandring, som 

 her forbigaaes) almindelig benyttes af dem, er den aldeles 

 uanvendelig i den borgerlige Tidsregning, der maa rette 

 sig efter det daglige Livs' Fordringer. Disse ere uaf- 

 haengige af Himmelkuglens Stilling men derimod nedvendig 

 knyttede til Afvexlingen af Lys og M0rke, altsaa til Solens 

 Stilling paa Himmelkuglen, og da denne forandres 

 fra Dag til Dag, maa den herpaa grundede borgerlige 

 Tidsinddeling blive forskjellig fra den nylig omhandlede. 

 For at denne Forskjel kan traede tydeligt frem, og derved 

 Grundlaget for den borgerlige Tidsinddeling blive klart, 

 maa vi lidt naermere betragte Solens eiendommelige Sted- 

 forandring paa Himmelkuglen. 



Taenke vi os et Oieblik, at Jordens Axeomdreining 

 fra Vest til 0st ikke fandt Sted, men at dens hele Be- 



