275 



segelse af denne 0s ubekjendte Indre Ran derfor efter al 

 Sandsynlighed endnu bringe mere en den ubekjendt Strudse- 

 fugl for Lyset. 



Da vi her saalaenge have beskjaeftiget os med mere 

 eller mindre kaempemaessige Fugle uden Evne til at flyve, 

 og som, skjendt tilherende vor Jordperiode, dog som ud- 

 ryddede tilhere en svunden Tid, ligger det naer at sp0rge, 

 om ikke maaskee i tidligere Jordperioder, da Dyre- og 

 Plantelivet optraadte under Former, som i saa mange 

 Henseender ere saa forskjellige fra de nuvaerende, disse 

 Fugleklassens mere afvigende Former ogsaa skulde vaere 

 optraadt paa en endnu mere fyldig Maade end senere. 

 Meget af det, der nu er Regel i Dyreformernes Udvikling, 

 optraeder nemlig i tidligere Perioder som Undtagelse, og 

 omvendt: Meget af det, der nu er Undtagelse, bar i sin 

 Tid vaeret Regel. Vore nulevende store og plumpe Hov- 

 dyr saasom Elefant, Naeshorn, Flodhest o. s. v. ere 

 kun de sidste Rester af en Dyregruppe, der i en tidligere 

 Jordperiode spillede en langt st0rre Rolle end nu, og det 

 var derfor ingenlunde usandsynligt, at noget lignende 

 kunde fmde Sted i Fugleklassen. Vi vide imidlertid 

 kun lidt om Forverdenens Fugle, hvis Knogler meget 

 sjeldent findes fossile, ikke at tale om, at Bestem- 

 melsen af en enkelt Fugleknogle altid er vanskeligere 

 end Bestemmelsen af en enkelt Pattedyrknogle. De aller- 

 fleste fossile Dyreknogler skylde deres Opbevaring til den 

 Omstaendighed, at Dyret er bleven begravet i Sandet eller 

 Dyndet paa Bunden af en fordums 80, inden dets Knogler 

 bleve fortaerede af et aadselaedende Dyr eller forvittrede. 

 Dette vil temmelig let kunne vederfares de tungere Patte- 

 dyr, men vanskeligere Fuglenes lette Legemer, der svomme 

 ovenpaa og >kun i et Tilfaelde af hundrede ville undgaae 



18* 



