271 



ikke at Vingerne just have manglet, men at de have 

 vaeret overmaade smaae. Ellers rhaatte dog en eller anden 

 Overarmsknogle have fundet Vei med til Europa, hvis 

 den blot nogenlunde havde en Fuglearms normale Sterrelse. 

 Dernaest tyder den hele Lighed i Beenbygningen med 

 Strudsene og navnlig det brede og flade Brystbeen, der 

 ligner Kiviens overmaade meget og mangier Kam, bestemt 

 paa, at Moafuglene ikke kunde flyve. Og endelig kan 

 man slutte dette deraf, at de.i Henseende til Skelettets 

 Pneumaticitet staae midt imellern de aegte Strudse og 

 Kivien; Laarbenet indeholdt saaledes ikke Luft, hvilket 

 jo endnu er Tilfaeld-et med Strudsenes, derimod er der 

 dog traengt lidt Luft ind i Hvirvlerne, Hovedskallen og 

 Brystbenet. Da nu Pneumaticitetens Udvikling altid retter 

 sig efter Vingernes og Flyveevnens, maae-vi deraf slutte, 

 at Moafuglenes Vinger vare lidt mere udviklede end Ki- 

 viens, men ikke engang saa meget som- Emuens. Disse 

 nu udryddede Pugle udfylde altsaa paa en meget i,nteres- 

 sant Maade den lange Afstand mellem Kasuaren og Kivien. 

 Ogsaa deres hele Ydre, Fjerklaedning osv. maa have 

 vaeret en Mellemting mellem disse to Fugleformers. 



Ny-Zeland har saaledes havt en meget eiendomme- 

 lig Befolkning af store Fugle uden Flyveevne. De er- 

 stattede aabenbart den fuldstaendige Mangel af Patte- 

 dyr, som udmaerker disse 0er. Men hvoraf mon de 

 levede? Sandsynligvis af de meelrige Rodstokke af de tal- 

 rige Bregnebuske , som ere et saa vaesenligt Traek i Ny- 

 Zelands Planteverden; ved deres staerke Been pg Kleer have 

 de kunnet oprode dem, og ved Hjaelp af deres kraftige 

 Halsmuskler og af deres staerke og spidse Naeb kunnet hakke 

 dem itu. Men deres gyldne Tid var forbi , laenge ferend 

 Ny-Zeland blev en europaeisk Koloni. Vel falder den 



