263 



Huller. Men, vil De sperge, hvorledes kommer paa den 

 levende Fugl Luften ind i Knoglerne? Og for at forklare 

 Dem dette, maa jeg oplyse lidt naiere, bvorledes del i 

 del hele forholder sig med Luftoptagelsen i Fuglelegemet. 



Ogsaa vi optage jo Luft i vort Legeme , men kun i 

 Lungerne. Hos Fuglene gaaer den videre; deres Lunger 

 ere temmelig smaae og ligge h0it oppe under Rygraden 

 og Ribbenene, men udfylde langtfra Brystkassen, og Luft- 

 r0rets Grene tabe sig ikke i dem, som hos os, men gaae 

 tvers igjennem Lungen og aabne sig paa dens Underside 

 med flere store -runde Aabninger. Ved Aandedraettet gaaer 

 Luften derfor gjennem Lungerne og udspiler et regel- 

 maessigt System af Luftblaerer eller Luftsaekke, der udfylde 

 de Dele af Bryst- og Bughulen, som ikke optages af Ind- 

 voldene , og som derfra fortsaette sig ud i Lemmerne og 

 isaer ere udviklede omkring Leddene. De begraendses 

 af saeregne Hinder^ men staae dog alle i Forbindelse med 

 hinanden eller med Lungerne ; hos" enkelte udmaerket 

 flyvende Fugle f. Ex. hos Pelikanerne fortsaette disse Lnft- 

 rum sig endogsaa under hele Huden mellem denne og 

 Muskierne , saa at Fuglen , naar den laver sig til at flyve, 

 formelig er oppustet til en Ballon. Vi fatte nu ogsaa let, 

 at Luften fra disse Luftrum kan traenge ind i Knoglerne, 

 forudsat at de f0r omtalte Huller paa disse aabne sig ud i 

 bine Luftsaekke, hvilket naturligvis er en nedvendig Be- 

 tingelse for Knoglernes Luftfyldning og yirkelig ogsaa 

 altid er Tilfaeldet. 



Om en Knogle er pneumatisk eller ikke, erkjender 

 man naturligvis ferst med Sikkerhed ved at underkaste 

 den en naermere Undersogelse, men allerede Farven reber 

 det i Regelen strax. De marvfyldte Knogler ere altid gul- 



