226 



Strudsens Been fortjene maaskee mere end nogen 

 anden Deel af dens Legeme vor Opmaerksomhed. Mange 

 andre Fugle ere ligesaa heibenede, men ingen andre 

 forene som den Styrke og Laengde, og dog ere dens 

 Fodder egenlig ikke plumpe af Bygning. For at vinde i 

 Styrke, hvad der tabes i andre Retninger, bar Naturen her 

 bortkastet alle overfledige Taeer; Strudsen bar kun to, af 

 hvilke den ene endog bar langt mindre Betydning end 

 den anden; Ydertaaen er nemlig meget lille og berorer 

 kun Jorden, naar Strudsen bevaeger sig hen over det 10se 

 Sand, hvor Foden synker i; paa fast Grund gaaer den 

 ligesom Hesten kun paa een Taa. Bagtaaen og Inder- 

 taaen ere sporlast forsvundne; de to, der ere tilbage, ere 

 korte , brede og udstyrede med tykke Trsedepuder, den 

 sterre tillige med en kort hovagtig Negl. At en Fugl 

 med en saadan Fodform er aldeles uskikket til f. Ex. at 

 sidde paa en Green, hvad Honsene dog timed endnu 

 kunne, det seer man ved ferste Oiekast. Der er Lighed 

 nok imellem Strudsens og Kamelens Fod til at retfaerdig- 

 gj0re den Benaevnelse: Kamelfuglen , som Strudsen bar i 

 mange Sprog, og til at forklare den aeldgamle Forestilling, 

 som man allerede traeffer hos Aristoteles, at den er en 

 Overgangsform mellem Pattedyrene og Fuglene*). Hertil 

 kommer, at Strudsen ligesom Kamelen bar en haard og 



*) Der skal endog paa sine Steder herske den Folketro, at Strudsen 

 er en Bastard af en Kamel og en Fugl. I Nord-Afrika bar man 

 en anden Forklaring: ,,Da Vorherre havde skabt Fuglene, var 

 det bleven Aften. Saa sagde Fuglene- nu iaften er det for silde 

 at flyve bort, men imorgen flyve vi bort, om det er Guds Villie, 

 inschallah! og det hele Fuglechor gjentog: inschallah, inschallah! 

 Kun Strudsen stemmede ikke med i dette fromme Raab, og det 

 tog Vorherre den meget ilde op ; thi nseste Morgen formaaede 

 alle de andre at flyve bort, men Strudsen var for bestandig 



