204 







trin for alle andre Saltarter, og Beboerne ansee endogsaa 

 Bjerget for evigt, fordi dels Form er uforandret. I den 

 umiddelbare Naerhed er Cardanarofloden imidlertid saa salt, 

 at alle Fisk d0e i den, og Cordier bar ogsaa beregnet, at 

 Bjerget aftager 4 5 Fod i Heide hvert hundrede Aar. " 



Ogsaa i Siebenbiirgen og Ural fmdes Saltfjelde. \ed 

 Usdum (Sodoma) bar Regnvandet udskaaret frie Salts0iler 

 af de maegtige Saltlag; fra Huler, hvis Lofter ere behaengte 

 med Saltstalaktiter, flyde sake Stremme. De store Steen- 

 saltbrud ved Indus, om hvilke Plinius paa anferte Sted 

 siger, at de indbragte Kongerne sterre Rigdomme end 

 Guldvaskerierne og Perlefiskerierne, beskrives naermere af 

 Ritter*). Med saelsomme Former af red krystallinisk Steen- 

 salt haever Saltkjeden, der gjennembrydes af Indus ved 

 Karabagh, sig indtil 100 Fod over denne Flods Vandspeil. 

 En tusinde Fod lang Gang ferer ind i de store Huler; 

 Saltkilder, der bryde frem ved Bjergets Fod, forstene alle 

 Gjenstande, der laegges i dem. 



De beremte Salinas de Pilluana ved Huallago i Syd- 

 amerika, som Poppig beskriver i sin Reise i Chile og 

 Peru**), ere kun en ringe Deel af en stor Saltformation 

 (Mainasformationen), der straekker sig fra Anderne mod 

 0st til Ucayalefloden. Indigofarvede, rosenrede eller hvid- 

 lige, lagdeelte Saltpyramider og Kegler haeve sig lodret fra 

 den maegtige Flods Bred. Undergravede af Regnen haenge 

 de undertiden ludende ud over Vandet og true hvert 0ie- 

 blik med at styrte ned, men trods de gjennemgribende 

 Forandringer vedligeholder den almindelige Form sig dog. 

 En Sandsteensbreccie udfylder ofte de af Regnskyllene 

 udhulede Klefter mellem Seilerne. 



*) Erdk. Asien, 7. 95. 

 **) Poppig 2. 311. 



