341 



indskraenket til de lavere Straekninger; del naaer i Thibets 

 og Nepals Kaempebjerge op i Alpedyrenes og Alpeplanternes 

 Region, ja endogsaa til Sneegraendsen. Forholdsvis gaaer 

 altsaa dens Udbredning her heiere tilveirs end don gaaer 

 langt imod Nord, eftersom den egenlig ikke naaer op til den 

 polare Dyre- eller Planteverden og kun i Manschuriet steder 

 sammen med Rensdyret. Det er derfor ikke urimeligt, at 

 Tigerens Herredemme fordum, da Mammut-Elephanten, det 

 siberiske Naesehorn og maaskee mange andre Pattedyr 

 (f. Ex. Kaempehjorte , Ur- og Bisonoxer, vilde Heste og 

 Kameler) beboede Siberiens Sletter, strakte sig endnu 

 laengere mod Nord end nu i den nordvestlige Deel af 

 Asien. Vilde man sege et bestemt Punkt som Tigerens 

 Udbredningscentrum, kunde man maaskee antage Himalayah 

 som et saadant. 



Kampen med de store Rovdyr maa nedvendigvis i 

 Menneskeslaegtens Barndom have vaeret et af de meest 

 vaekkende Momenter for dens Udvikling; kun ved kunstige 

 Vaaben kunde Tigeren beseires, og Opfindelsesevnen 

 maatte derfor anstnenges til det yderste, men bar tillige 

 udevet sin Indflydelse paa Menneskeaandens Udvikling i 

 andre Retninger. Det vil derfor ikke vaere uden Interesse 

 at undersege, hvorvidt Tigeren, Asiens oprindelige Hersker, 

 har efterladt sig Spor i de asiatiske Folkeslags Begreber, 

 Skikke og Kunstvaerker. Der hvor Leven tidligst blev 

 udryddet, f. Ex. i Graekenland og ^Egypten, finde vi netop 

 Oldtidens heieste Kultur. Som den indogermaniske (ariske) 

 Folkestammes aeldste Bopael lede jo baade Traditioner og 

 videnskabelige Undersegelser til at antage det gamle Bac- 

 trien eller i det Hele Bjerglandene paa Graendsen af Ta- 



23* 



