342 



tariet og Persien; Celternes, Graekernes, Germanernes og 

 Slavernes Stamfaedre maae altsaa, ferend de udvandrede 

 fra disse Egne, have kjendt Tigeren; alligevel bar intet 

 Sagn hos disse Folkeslag opbevaret Erindringen om den. 

 Navnet Tigris er aabenbart af iranisk (persisk) Op- 

 rindelse; ifelge Varro betyder det paa armenisk en Pil, 

 og det passer derfor baade paa den hurtige rivende Flod 

 og paa det som Pilen hurtige Rovdyr. Uagtet baade 

 Iranerne og Sanskritfolket, der fra Kabul og Penjab van- 

 drede ned i Hindostans Dale, levede sammen med og 

 kaempede med Tigeren, har L0ven dog aabenbart gjort et 

 staerkere Indtryk paa dem; det seer man af det persiske 

 Vaaben, af Levefigurerne paa PersepohVs Ruiner, af de 

 gamle indiske Dyrefabler, hvor L0ven optraeder som den 

 heiere og aedlere Skabning, som Dyrenes egenlige Herre, 

 medens Tigeren optraeder som den grumme og listige 

 Morder eller som Sindbilledet paa den raa Kraft og Styrke. 

 Derfor salvedes de indiske Konger siddende paa et Tiger- 

 skind, og Tippo Saib forte en Tiger i sit Vaaben. Uagtet 

 de semitiske Folkestammer synes at stamme fra Ararat, 

 hvor Noah landede med Arken og begyndte Vinavlen , 

 altsaa fra et Land, hvor der var Tigere , findes der ikke i 

 den israelitiske Litteratur nogen Erindring om Tigeren, 

 uagtet L0ven og Panteren ofte naevnes; og heller ikke 

 lader det til, at de have laert den at kjende ved deres 

 Reiser til Ophir (o : iMalabarkysten). Den arabiske Litteratur 

 indeholder kun fabelagtige Efterretninger om Tigeren som 

 et indisk Dyr; heller ikke r0be de assyriske eller babylo- 

 niske Mindesmaerker at disse, halv ariske, halv semitiske, 

 Folkestammer have kjendt den. I Indiens sorte Urbeboeres 

 Liv maa den derimod have grebet ind paa en s0rgelig 

 Maade; forgjaeves s0gtc disse vaerge!0se Folk at beskytte sig 



