348 



og dens Udbrud, 



(Foredrag af W. Sartorius von Waltershausen ved Naturforskermedet 

 i Wien 1856.) 



Hm sand Naturforsker f01er sig ferst ret tilfredsstillet 

 og i sin rette Virksomhed, naar han beskjseftiger sig med 

 Unders0gelsen af et enkelt Punkt, under hvilken det bliver 

 ham muligt at iagttage skjulte Kjendsgjerninger, som alter 

 lede til at afslere endnu mere skjulte Naturlove. I mit 

 Foredrag idag maa jeg imidlertid efter min Overbeviisning 

 forbigaae alle dyberegaaende Unders0gelser, der deels 

 vilde traette en sterre Forsamling , deels ogsaa vaere 

 den temmelig uforstaaelige. Jeg vil derimod forsege at 

 fremmane for Dem, mine Tilh0rere, et Billede, som bar 

 ledsaget mig gjennem den skjanneste Deel af mit bevae- 

 gede Liv, og som jeg gjerne vilde udfolde for Dem i dets 

 fulde Pragt, belyst af en sydlig Sols varme Straaler. Det 

 erBilledet af JStna, Europas sterste Vulkan; som en lyk- 

 kelig Drem om en uforglemmelig Fortid svaever det altid 

 for mine Tanker, og det fulgte mig endog over det store 

 Ocean og i det h0ie Norden, 



jEtna ligner et kaempeagtigt Fyrtaarn, som Hephaistos 

 kunde have bygget paa Trinakrion for i Midnattens Stilhed 

 samtidigt at belyse tre Have, det joniske, det tyrrheniske 



