351 



For at erholde nogen Kundskab om JStnas indre 

 Sammensa3tning og dens Dannelsesmaade maa vi f0rst 

 henvende vor Opmaerksomhed paa dens ydre Form. Dens 

 langstrakte, jevnt skraanende Fod, der er bleven dannet 

 af de i Aartusinder over hinanden leirede Lavastremme, 

 er vidt forskjcllig fra dens midterste Deel, hvis regelmaes- 

 sige, naesten eensformige Masse afbrydes af den store, mod 

 0st aabne Dal Val del Bove. Denne storartede, i mange 

 Henseendermaerkvaerdige Dal laener sig mod Vest til Cen- 

 tralmassen, medens den mod Nord og Syd indesluttes af to 

 fra denne udgaaende Bjergkjaeder, Serra delle Concazze 

 og Serra del Solfizio. 



Bunden i Val del Bove dannes af et ede Chaos af 

 sorte, over hinanden optaarnede Lavastremme, kun hist 

 og her daekket med en forkreblet og sparsom Plantevaext, 

 et tarveligt Foder for de om Sommeren omflakkende Geder 

 og Faar. En Iydl0s Stilhed hersker i denne store 0rken, 

 kun af og til afbrudt af den dumpe Bragen af nedstyrtende 

 Klippcstykker, der paa deres Vei rive andre med sig ned 

 i Dybet, eller af den underjordiske, rullende Torden af et 

 forestaaende Udbrud. Det er Nat, og Taagemasser, der 

 glimre i Fuldmaanens klare Lys, drage gjennem de snaevre 

 Klefter og vugge sig ligesom Bjergaander i selvglindsende 

 Khrder op og ned paa Randene afDalen. NaarnuVinden 

 adspreder dem, traede Rocca del Corvos og Serra Gianni- 

 colas takkede Spidser frem, ligesom en gothisk Kathedral- 

 kirkes Tinder og Taarne; betydningsfuldt see de som de 

 eneste, stumme, ubevaegelige Tilskuere af en laengst forbi- 

 gangen Tid ned paa Odelaeggelsen dybt under Taagen, paa 

 Skabelsens Kirkegaard og paa Vulkanens forskjellige Ud- 

 viklingslrin. 



