377 



mere sig ved Rodskud. Af vore Frilandstraeer er del saaledes 

 Tilfaelde med Syrenen, Robinien, (uaegte Akasie), Mor- 

 baertraeet. 



Af Ovenstaaende felger, at de ikke blomstrende Grene 

 bedst egne sig til Stiklinger; og ligesom vi saae, at Potte- 

 planter med b!0dt Ved (f. Ex. Fuchsien) lettest formeres 

 paa denne Maade, saaledes gjaelder det samme med Hensyn 

 til Traeerne, idet det er Traearter med bledt Ved, som 

 lettest formeres ad denne Vei. Dette er saaledes Til- 

 faeldet med Piil og Poppel; her er det imidlertid ikke blot 

 de unge Grene, der ere istand til at slaae Redder, men 

 selv de gamle tykke Grene have endnu ikke tabt denne Evne, 

 ja endogsaa Pilestammer, der som Paele ere nedrammede 

 i Jorden, kunne begynde at skyde der. St0rst er dog Evnen 

 til Roddannelsen hos de yngre Grene, hvorom den Beklaed- 

 ning af lange Traevleradder vidner, der ofte bedaekker de 

 Pilegrene, som haenge ned i Vandet, ligesom man ogsaa kan 

 overbevise sig derom ved at saette en Pilegreen i et Glas 

 Vand, thi man seer da undertiden en ligesaa staerk Rod- 

 udvikling som fra et Hyazintleg. Det er som sagt isaer 

 fig- 2. Traeer med bledt Veed, som lettest lade sig for- 

 mere ved Stiklinger, nemlig foruden Piil og 

 Poppel M\, Platan, Hyld, Snebolle, Syren, 

 Bukketorn, Vedbende, Spiraeaarter, Berberis og Phi- 

 lad elp bus (uaegte Jasmin), dog ogsaa mange Trae- 

 arter, som ikke have bledt Ved, f. Ex. Buxbom. 

 For denne Formeringsmaade existerer der ikke 

 som ved Podning mange praktiske Methoder; den 

 vigtigste Forskjel bestaaer deri, at man enten 

 tager den unge Green (Fig. 1) eller, saaledes som hos 

 Piil, Poppel og JE\ y gammelt Trae (Fig. 2). Hos nogle 

 Traearter bruger man ogsaa Stikling med Hael (Fig. 3), 



