Et Afsnit af Lydlseren. 



Af L. V. Lorenz, Gand polyt. 



illserkeligt er det, at man bar begyndt med den 



rigtige Theori for Lyden, ligesom man ogsaa til alle 

 Tider har fastholdt denne. 



Dette er saa langtfra at vaere de physiske Theoriers 

 almindelige Skjaebne, at det tvertimod er et ganske ene- 

 staaende Exempel, thi Historien viser os, at jo mere vi 

 laere Naturen at kjende, desto vanskeligere bliver For- 

 klaringen os, eller desto mere fmde vi, som vi ikke 

 kunne forklare ved vore Theorier. Disse ere derfor al- 

 mindelig af en meget endelig Natur og leve ofte i vor Tid 

 kun meget kort, medens kun enkelte store Grundsaetninger 

 ere og blive evige Sandheder. 



Netop ledet af saadanne Betragtninger er Natur- 

 forskeren -- skjendt med Theorien for 0ie baade som 

 Udgang for sine Arbeider og som Maal saa mistaenke- 

 lig som mulig mod enbver Theori, og med en Omhu, som 

 mange vilde kalde smaalig, seger ban efter baandgribe- 

 lige Deviser. Det er ogsaa saadanne, man i de senere 

 Tider bar s0gt for den gamle, aldrig modsagte Lydtheori: 

 man har villet see disse Svingninger, der ere saa sraaa 

 og saa hurtige, at de ikke ligefrem ere synlige, og man 



