369 



Gaders merke Huler som- en Plante i en m0rk Kjaelder. 

 Vil man besvare Sp0rgsmaalet, maa man af alle de Betin- 

 gelser, hvorunder et Dyr lever, kun forandre den ene, 

 Lyset. Kun naar der da viser sig en Forskjel mellem 

 Lys og M0rke, der voxer med Lysets Styrke, t0r man til- 

 skrive Lyset Virkningen. 



Lader man Freer under samme Varmegrad og under 

 de samme evrige Betingelser skiftevis aande i Lys og i 

 M0rke, finder man, at de i samme Tid og med samme 

 Vaegt levere langt mindre Kulsyre i M0rke end i Lys. 

 iMedens gr0nne Fr0er i Gjennemsnit i Lyset udvikle noget 

 over -5 & f den Kulsyremaengde , som i samme Tidsrum 

 udvikles af den samme Vaegt Mennesker, kan den Maengde, 

 som de udvikle i M0rke, synke ned til ^ af den samme 

 Kulsyremaengde. 



Hvor slaaende end denne Forskjel var, som jeg havde 

 fundet som Resultat af lange Raekker Fors0g deels paa de 

 samme Individer, deels paa forskjellige , men som i alle 

 Henseender vare hinanden saa lige som muligt, turde jeg 

 dog ikke lade vaere at unders0ge, om dette Phaenomen, 

 der viste sig som F01gen af, at en eneste Betingelse blev 

 vilkaarlig forandret, ogsaa holdt regelmaessig Skridt med 

 denne Betingelses Tiltagen. Derfor anstillede jeg meer 

 end 90 Fors0g, hvorved Lysets Styrke blev maalt ved at 

 udsaette Papirstrimler, dyppede i Chlors01v, i en given Tid, 

 saalaenge Fors0get varede, for Lyset og sammenligne den 

 sorte Farves Styrke med en omhyggelig Farvescala. Da 

 jeg saa delte lagttagelserne i 2 Dele, af hvilke den ene 

 omfattede de svagere, den anden de staerkere Grader af 

 Lyset, viste det sig, at der ved staerkt Lys udvikles naesten 

 I mere Kulsyre end i svagt Lys. Og ligesom Planternes 



