422 



En interessant Anvendelse af Methoden er f0lgende. 

 Man tager to Sternmegafler, liver forsynet med sit Speil; 

 den ene gjeres fast i en horizontal Stilling, den anclen i 

 en vertikal, saaledes at Speilene vende lige mod hinanden 

 i omtrent en Tommes Afstand. Lysstraaden falder ferst 

 lidt skraat paa det ene Speil, kastes tilbage til det andet 

 og derfra gjennem Lindsen til Skjaermen. Anstryges nu begge 

 Stemmegafler, vil den lysende Plet paa Skjaermeu beskrive 

 saeregne Linier, idet den ved den ene Stemmegaffels 13e- 

 vaegelse fares frem og tilbage i horizontal Uetning, og 

 ved den andens paa samme Tid frem og tilbage i vertikal 

 Ketuing. Ere de to Toner, Stemmegaflerne give, nei- 

 agtig eens, vil man saaledes see Lyspunktet beskrive en 

 Ellipse, der imidlertid ogsaa kan blive en ret Linie eller 

 en Cirkel, alt eftersom den lille Tidsforskjel mellem Be- 

 gyndelsen af to samtidige Svingninger tilfseldigviis er 

 bleven. Denne Tidsforskjel vil, naar Tonerne ikke stemme 

 ganske neiagtigt, bestandig forandre sig uoget, og Ellipsen 

 vil i saa Fald langsomt forandre sin Figur, blive en Cirkel, 

 en Ellipse, en ret Linie og derefter det samme i om- 

 vendt Orden. 



Ere de to Toner aldeles forskjellige, seer man i 

 Heglen kun en saadan Hvirvel af lysende Linier, at de 

 ganske I0be i Et for 0iet. Dog er dette ikke Tillieldet, 

 naar de to Toner staae i et sirnpelt Forhold til hinanden, 

 naar de altsaa ere consonerende. Er det f. Ex. Oktaven, 

 de danne, beskrives et tydeligt og smukt 8, der imidler- 

 tid, eftersom Tidsforskjellen mellem Svingningerne til- 

 faeldigviis er bleven, kan have en sterre eller mindre 

 Aabning mellem Linierne, saa at det endog kan komme 

 til at ligne et G eller et omvendt C. Waar Tonerne ikke 

 ganske neiagtigt danne Oktaven, imdergaaer Figuren lang- 



