431 



bestode. Et Mineral kan imidlertid ikke rettelig erkjendes 

 som et saadant undtagen i den krystalliserede Tilstand, 

 og del kom derfor ved disse Forseg ikke an paa at skaffe 

 Forbindelsen tilveie i del rette Forhold, men at tvinge 

 den til at indgaae i den bestemte Form. Diamanten be- 

 staaer af reent Kulstof, Saphiren af reen Leerjord, og 

 intet af disse tvende Stofl'er faldt det Chemikeren vanske- 

 ligt at fremstille i tilstraekkelig reen Tilstand, men at faae 

 det pulverformige Kulstof eller Leerjord til at krystallisere, 

 det var Knuden, og det er lykkedes. 



Fremstillingen af tMineralier i Almindelighed kunde kun 

 have en videnskabelig Opmaerksomhe og er ogsaa lykkedes 

 for laenge siden, uden at Publikum i sin Heelhed bar 

 f01t sig tiltrukket ved det Held, der ledsagede den. Den 

 kunstige ^Edelsteensdannelse derimod rnaatte paa en ganske 

 anden Maade vinde almindelig Opmaerksomhed, thi her var 

 Talen om Naturens aedleste, kostbareste og af Mennesket 

 heist vurderede Produkter, hvis Fabrikation maatte have 

 en stor Indflydelse paa de naturlige JSdelstenes Priis i 

 Handelsmarkedet. Faren for ^Edelsteenshandlerne ligger 

 imidlertid ikke saa naer for D0ren; det er ikke nok at 

 danne .^Edelstene med Krystalform, Haardhed, Glands o. s. v., 

 saagodt som de aegte, naar de ere saa smaa, at man 

 maa betragte dem med et Forsterrelsesglas for at see 

 deres Skjtmhed, og Vanskeligheden ligger nu netop i at 

 faae dem store nok. \aturen bar vaeret meget karrig i 

 den Henseende, og Kunsten er langt fra at kunne Daae 

 Naturen. 



Ved den kunstige ^Edelsteensdannelse, "som naturlig- 

 viis ikke maa forvexles med den til stor Fuldkommenhed 

 drevne Fabrikation af farvede Glasflusser, er det saaledes 

 lykkedes Deprelz at frembriiige Diamanten (ved den negative 



