93 



men da de ifragavarande radplagningarne skulle erfordra mycken tid 

 och saken redan vore kommen derhan , att den ej lede nagot uppskof, 

 pa fruktade han att de asyftade forhandlingarna for sent skulle fora 

 till nagon pafoljd. Det vore derfore battre, att de belagrade sjelfva 

 i rattan tid fattade sitt beslut, hvilket de borde moget otvervaga, men 

 tillskrifva sig sjelfva hvarje fara, som ett drojsmal kunde medfora. 

 Samtidigt skref Tilly till kurfursten af Sachsen, att Magdeburgarne 

 isynnerhet derfore asidosatte sin pligt, att de forlitade sig pa de i 

 Leipzig fattade besluten och satte sitt hopp till frammande hjelp. Men 

 kurfursten kunde sjelf b'fvervaga hvad man hade att vanta af fram- 

 mande furstar och folk, som blott sokte sin egen fordel for att bringa 

 ofverhufvuden och undersater under oket samt slutligen sonderstycka 

 hela riket. Derfore borde han vara behjelplig att aterfb'ra Magdebur- 

 garne till sin pligt. Sannolikt har denna skrifvelse ej blifvit utan ver- 

 kan pa den betanksamme kurfursten. 



Imellertid fortgingo oafbrutet belagringsarbetena, medan Falken- 

 berg ofta maste uppbjuda hela sin tormaga for att hos stadsboarne 

 uppratthalla mod och enighet. Den 17:de borjade de belagrande ur 

 8 batterier haftigt beskjuta staden, dock utan synnerlig verkan. Men 

 i Magdeburg borjade krutfb'rradet tryta, hvadan de belagrade maste 

 minska sin eld. Falkenberg klagade, att man i trots af alia hans fb're- 

 stallningar bortslosat krutet genom ett omattligt och foga gagneligt 

 skjutande. Derjemte hat hau anlita alia mojliga utvagar att oka krut- 

 tillverkningen, hvarvid afven handqvarnar och apothekarnes mortlar 

 tillgrepos; men dessa medel voro dock ej tillrackliga att ersatta den 

 dagliga forbrukningen, hvadan det grofva artilleriets eld helt och hallet 

 maste installas. 



Den 18:de lat Tilly, genom skrifvelser till radet, administratorn och 

 Falkenberg annu en gang uppfordra staden till kapitulation. Den 

 med dessa skrifvelser afsanda trumpetaren blef pa Falkenbergs foran- 

 staltande qvarhallen i staden, medan man der ofverlade om huru 

 Tillys uppmaningar borde besvaras, hvarom olika meningar radde 

 bland borgerskapet. Den 19:de om eftermiddagen forsamlade sig radet, 

 ehuru foga talrikt. En af de forsamlade, Otto von Guericke, fastade 

 uppmarksamheten pa den fara, hvaraf Neuwerk, en af stadens befast- 

 ningar, hotades. Stadssyndikern doktor Johan Denhardt erinrade om 

 den tilltagande krutbristen och fragade, hvad man ville gora om kru- 

 det toge slut. Detta borde radet betanka och ej storta sa manga 

 menniskor i forderfvet, o. s. v. Dessa forestallningar vunno gehor. 

 Pa Denhardts forslag besloto de narvarande, att man skulle oppna un- 



