91 



underrattelser om Tillys planer, och att denne uppbjode allt for att 

 fa staden i sitt vald, innan ban finge att gora ined kurfursten, hvars 

 afgjorda upptradande till Magdeburgs fonnan ban med sakerhet van- 

 tade. Men just vid denna tid infann sig bos kurfursten ett kejserligt 

 sandebud von Hegemiiller, ocb denna omstandighet torde i nagon man 

 forklara kurfurstens tvekan att taga ett steg, som innebure en oater- 

 kallelig brytning raed kejsaren, bvilken ban annu alltjemt forsakrade 

 om sin orubbliga trobet. 



Da kurfurstens svar anlande, stod konungen just i begrepp att 

 foljande dag bryta upp ocb, i bopp om gynnsam resolution fran kur- 

 furstens sida, genom bans land taga genaste vagen till Magdeburg. 

 "Men efter som det hoppet salunda blifvit fortaget," skrifver Grubbe 

 (a. st.), "sa maste K. M. mer taga dess sakerbet i akt, och sig vid 

 Havelen sa lange uppehalla, till dess man ser, om der nagot annu kan 

 vara till att formoda." For att imellertid forma kurfursten till en 

 annan resolution, affardades Taube genast anyo till bonom med en skrif- 

 velse, hvari konungen forestalldc bonom, att ban genom sitt upptra- 

 dande pa Leipzigerkonventet i alia fall ej bade nagot annat attvanta 

 an en strang efterrakning fran kejsarens sida. Derjemte beklagade 

 konungen, att den goda lagenheten till Magdeburgs undsattande ge- 

 nom kurfurstens betanksamhet ginge forlorad; ty om ban velat med 

 konungen forena sig, bade man val kunnat bringa en sadan armee till- 

 sammans, att Magdeburg kunnat undsattas ocb fiendens intentioner 

 hindras; men genom denna bans genstrafvigbet sattes Magdeburg i 

 fara och gafves fienden luft att efter godtycke forstarka sig. Da nu 

 detta tvifvelsutan komme att landa det evangeliska vasendet till stor- 

 sta forfang, sa forklarade konungen reservationsvis, att skul^en der- 

 fdr ej drabbade honom, utan kurfurstens ovilligbet. Ocb eburuval 

 konungen derfore hade orsak nog att lemna Magdeburg och hela det 

 evangeliska vasendet i sticket, sa ville ban dock, for den ifver ban 

 hyste att framja den betryckta kristna religionen, pa en annan vag 

 utmed Haveln avancera med det folk ban hade, till dess ban finge 

 se, om annu nagot tillfalle gafves att hjelpa Magdeburg. Imellertid 

 formanade ban Kursachsen annu en gang att nagot battre betanka sig 

 ocb konungens forra rad antaga, pa det fiendens anslag i tid och med 

 forenade krafter matte kunna brytas. Men om konungens goda rad 

 icke blefve foljda, sa ville ban infor bela verlden vara ursaktad, 

 derest nagon olycka traffade det evangeliska vasendet till folje deraf, 

 att konuugen till sin sakerhet toge en annan vag '). ''Imellertid," an- 



1) Se Grabbes sist anf. relation. Jemf. Helbig a. st, s. 4041. Jemf. Chemnitz 

 Bellum Sveco-Germanicum T. I s. 120. 



