77 



kraftiga atgarder. Redan i Januari 1631 hade Arnira, pa kurfurstens 

 amnodan, fran Berlin afgifvit ett privat-betankande, hvari ban for- 

 klarat det radligt att annu en gang tillskrifva kejsaren; men derjemte 

 tillstyrkt, att man sa fort som mbjligt horde uppstalla en fbrbunds- 

 har af 32,000 man bvartill de i Leipzigerkonventet deltagande stan- 

 derna pa fbrhand borde erlagga de for sex manader behbfliga pennin- 

 garna : Sverige skulle man med godo sbka forma till fred. I slutet af 

 Mars (den 26) skref Arnim anyo fran Berlin till kurfursten uppmanan- 

 de honom att med aldraforsta satta sig i krigsforfattning, alldenstund 

 konungen af Sverige svarligen skulle kunna radda Magdeburg: maste 

 konungen draga sig tillbaka for Tilly, sa voro de evangeliske kurfur- 

 starne mycket hotade. Dessa forestallningar upprepade han nagra da- 

 gar sednare (den 31 Mars). "Kurfursten borde handla beslutsamt: 

 nu voro de katolske ilia till mods med anledning af konventet; men 

 om ej snart handlades, skulle de ater fatta mod." Dessa enda, 

 men tydliga vittnesbb'rd om Arnims stallning till konventet, anmarker 

 Helbig, vederlagga grundligen allt hvad Gfrb'rer hopdiktat om den 

 "fbrtraffligt i Friedlandarns ledband fb'rda Arnim" samt hans inflytan- 

 de pa kurfurstens beslut och bans skuld till den elandiga utgangen pa 

 konventet idel hugskott, hvartill den i allmanhet for raskt dom- 

 mande Gfrorer latit forleda sig genom missforstand af nagra Arnims 

 bref till hertigen af Friedland, i hvilka denne erinras om aldre for- 

 pligtelser mot Arnim, sannolikt fran den tid, da den sednare stod i 

 Wallensteins tjenst. Redan under det konventet annu varade, beslb't 

 Joban Georg pa kurfurstens af Brandenburg bedrifvande att anfortro 

 Arnim bfverbefalet bfver den nybildade sacbsiska bar, som skulle upp- 

 rattas; dock utfardades fullmagten for bonom sasom sachsisk faltmar- 

 skalk fb'rst den 21 Juni. 



Den 2:dra April foljde i tionde sittningen konventets upplbsning. 

 Det kurfurstliga afskedet tillsandes kejsaren tillika med ett bref fran 

 kurfursten, dateradt den 4:de April. Bade Sverige och Frankrike 

 hade genom sina till konventet affardade sandebud sbkt draga det pa 

 sin sida, men ej kunnat forma det att btvergifva den neutrala stall- 

 ning det under de mest vanskliga fb'rhallanden i det langsta bemoda- 

 de sig att intaga. Det franska sandebudet afvisades af Sachsen och 

 Brandenburg; Gustaf Adolfs anbud genom Chemnitz och sednare ge- 

 nom grefven af Solms besvarades af Johan Georg den 28 Mars pa 

 ett vanligt men afbbjande satt. Men om an detta undvikande och 

 betanksamma uppfbrande a konventets sida fbga ofverensstamde med 

 Gustaf Adolfs b'nskningar och satt att ga tillvaga, sa kunde det dock 



