123 



meras till epidermis-fjall eller celler. Hos menniskan forekommer 

 denna process icke bunden vid vissa perioder, icke heller iiktidigt a 

 hela kroppsytan, utan a mer eller mindre inskrankta delar af huden, 

 da deremot en sadan periodisk affjallning af liela hornbetackningen a 

 kroppen forekommer hos atskilliga djur, bland hvilka jag sasom exein- 

 pel blott vill anfora skalfallningen hos kraftorna, och hudfallningen hos 

 ormarne, hvilka aro for hvar och en val bekanta, sa att jag icke 

 narmare behofver vidrora tillgangen harvid. 



Betraffande haret hos menniskan och daggdjuren, faller afven detta 

 under vissa forhallanden periodiskt bort, och ersattes genom nya fram- 

 skjutande har i stallet for dem som affallit. Harskaftet sanker sig 

 med sin rot i huden och utvidgas i nedra andan till den sakallade 

 harloken ^ hvilken kan betraktas sasom en instjelpning af cell-lagret i 

 ofverhuden, och i hvars nedersta and a inskjuter den sakallade harpa- 

 pillen, hvilken, sasom en vartartad forlangning af den langs harroten 

 instjelpta laderhuden (corium), under nedersta delen af harloken (bul- 

 bus pili) skjuter in i en fordjupning af denna. Harloken omgifver sa- 

 lunda harpupillen sasom en hatt. Harets forsta utveckling sker genom 

 en flaskformig instjelpning af ofverhuds-cellerna i cell-lagret i laderhu- 

 den, dervid de samma omgifvas af en strukturlos membran, som ut- 

 gor begransningen af den flaskformiga fordjupningen i laderhuden. 

 Denna tilltager i omfang och ar fylld med celler, likartade med dem, 

 som forekomma i ofverhudens cell-lager, dervid likval cellerna aro mest 

 hopade i bottnen af anmarkta flaskformiga fordjupning i laderhuden. 

 Dessa i bottnen belagna celler begynna forst att utvecklas till aflanga 

 celler, af hvilka de, som ligga narmast den strukturlosa membranen i 

 botlnen af den flaskformiga fordjupningen, transformers till fibrer, som 

 utgora det forsta grundlaget till den sig nu utvecklande harpapillen. 

 Vid denna period af harets utveckling hafva kapillarkarl bildats af 

 celler i omkretsen af harloken och papillen, hvilka genom en vanlig 

 endosmotisk process afgifva material till den vidare utvecklingen och 

 forokningen af cellerna i harloken och omkring harpapillen. Harige- 

 nom tilltaga cellerna i storlek och okas till antal, saint framskjuta 

 fran bottnen af den flaskformiga fordjupningen, for att, under den vi- 

 dare utvecklingen, med hvarandra forenas och transformeras till har- 

 rot, som, under oafbruten utveckling och transformation af celler, fort- 

 gar till dess det nybildade haret skjuter frain genom huden , och vaxer 

 vidare till en viss langd, sa lange detsamma star i oafbrutet sam- 

 manhang med cellerna i harloken och papillen. Af denna utvecklings- 

 process finner man , att harloken och papillen aro hvardera genom sina 



