124 



celler, som erhalla material fran do nlirgriinsandc kapillar-karlen, ett 

 nodvandigt vilkor fur harets tillvaxt och lif, som gitvor sig tillkanna 

 genom mnteric-omsiittning i dess vafnad. Atrofieras dessa delar af 

 en eller annan orsak, genom brist pa material fran blodet, upphor 

 afven harets utveckling och materie-omsattningen i detsamma, haret 

 med andra ord vissnar bort och affaller fran huden, pa sain ma satt 

 som den vid tillracklig tillgang pa vatten och andra ainnen gronskan- 

 de och frodiga vaxten pa marken vidare tillvaxer och utvecklas, men, 

 da stark torka intrader, sa att det nodiga materialet for materie- 

 omsattningen i densamma saknas, vissnar bort, faller ned mot jorden 

 och slutligen formultnar. Ett sadant harets affallande ager, sasom val 

 bekant, nonnalt rum hos daggdjur vid ofvergangen fran olika arstider. 

 Tillgangen harvid ar fdljande. 



Enligt otoranderliga lagar utvecklas de i bottnen af harloken, och 

 den tillhorande sa kallade yttre rotskidan (vagina pili cxterna), som 

 utgor en oafbruten fortsattning af bfverhudens cell-lager, forekomman- 

 de cellerna raskare och metamorfoseras sa, att de bilda forlangnin- 

 gar, hvilka likasom upplyfta det forut fardigbiluade haret fran roten, 

 sa att det skiljes fran sitt sammanhang med papillen. Det gamla lua- 

 ret, som salunda icke erhaller material for sin tillvaxt, vissnar ha'ri- 

 genom bort. En ny harlok bildas omkring papillen genom transfor- 

 mation af dessa ofvananmarkta cellforlangningar, och ur denna bildas 

 pa vanligt satt ett nytt har, soui skjuter mer och mer mot den yttre 

 huden, dervid det gamla vissnade haret med sin harlok mekaniskt 

 skjutes uppat, under det det nya haret oafbrutet tillvaxer och omsi- 

 der med sin spets bryter genom den yttre huden. Det gamla haret 

 med sin lok sitter, i detta stadium af utvecklingen, ganska lost vid 

 den yttre huden och faller, berofvadt allt tillskott af nytt material for 

 materie-omsattningen i detsamma, slutligen bort. Ruggningen hos fog- 

 larne motsvarar harfallningen hos daggdjuren och intrader pa ett med 

 harfallningen fullkomligt analogt satt, genom bildniug af en ny fjader- 

 lok i bottnen af den flaskformiga fordjupningen i huden omkring pa- 

 pillen. Papillen vaxer till, cellerna omkring denna ofverga till horn- 

 vafnad genom en kemisk metamorfos, en del af cellerna bildas till 

 kapillarkarl, som fb'rlopa i bottnen af papillen och afven intranga i den- 

 samma, afgifvande material for den nya pennans bildning och utveck- 

 ling, dervid papillen tillika vaxer och intriinger i den nybildade pen- 

 nan, som harigenom, raed stundom fiirvanande hastighet, utvecklas 

 och skjuter uppat emot den yttre huden. Mekaniskt skjuter densamma 

 den gamla fjadern uppat , denna skiljes fran sitt sammanhang med 



