131 



stammelse med fysiska lagar, kunna mod latthet forklaras, utan att 

 man med Nilsson behofver taga sin tillflykt till det teleologiska be- 

 traktelsesattet, som intet i verkligheten forklarar genom att framstalla 

 en sadan process sasom underbar m. in. Det underbara forsvinner, 

 da de naturliga lagarne, som ligga till grund tor forhallandet, utredas. 

 Om Nilsson verkligen observerat en klofallning hos nagon enskild 

 individ, aro tva fall, sasom mig synes, mqjliga, nemligen att den i 

 nagot enskildt fall observerade klofallningen haft en pathologisk or- 

 sak, till fb'lje deraf att klon blifvit stott och ett blodextravasat upp- 

 statt emellan undre ytan af klon och nagelbadden, eller berott pabe- 

 gynnande forruttnelse , da, sasom val bekant, epidermis jemte fjadrarne 

 pa benen och afven naglarne eller klorna losas fran sitt fasta sam- 

 manhang med det underliggande cell-lagret, iforra fallet af huden, i det 

 sednare fallet af nagelbadden. Den normalt intradande periodiska klo- 

 fallningen bor icke forvaxlas med den klofallning, som ar en foljd af 

 sjuklig forandring i de delar, som gifva naring at klon. 



For att narmare upplysa det amne, som ofvanfore blifvit i kort- 

 het afhandladt, torde det icke vara opassande att slutligen betrakta 

 den ganska besynnerliga och valkanda periodiska hornfallningen hos 

 Hjortslagtet, som afvenledes har en fysiologisk orsak, grundad i 

 sjclfva hornets byggnad och satt att tillvaxa. 



Sasom val bekant, skiljer sig Hjortslagtet, med fastadt afseende 

 a hornen, fran den egentliga sa kallade hornboskapen i det afseende 

 att, da hos de sednare hornet ar ihaligt och fylles af ett fran pann- 

 benets pannknol ( Tuber frontale) framskjutande utskott, i hvilket si- 

 nus frontalis i manga fall fortsattes, och det egentliga hornet ar belaget 

 sasom ett federal omkring detta benutskott, hornen hos de forra eller 

 Hjortslagtet icke utgoras af hornsubstans , utan af ett slags ben, som 

 star i sammanhang med pannbenet, hvarifran det utvuxit, och med 

 hvilket det i sitt fullt utvecklade tillstand ar ganska intimt forenadt. 

 Hornet hos hornboskapen star genom blodkarl, som fb'rgrena sig i det 

 anmarkta benutskottet saval i det inre som a ytan , i ett lika beskaf- 

 fadt beroende af detsamma, som nageln af nagelbadden. Betraktar 

 man ett sadant benutskott, som hos hornboskapen skjuter in i basen 

 af hornet, sa far man se, att ytan af detsamma visar mer eller min- 

 dre djupa faror och hal, som antyda blodkarlens fo'rlopp i detlefvan- 

 de tillstandet, sa att desamma forlopa i farorne langs ytan och afven 

 uttranga fran benutskottets substans genom de hiir forekommande ha- 

 len. En del af de faror och ojemnheter, som forekomma a detta ben, 

 motsvara vecken eller listerna i nagelbadden, hvilka med de mellan de- 



