Bidrag 



till liistorieii oin Homing Gustaf II A<loli 

 dcllagaiide i trettioariga kriget. 



Forord. 



_L/et var en tid, da den store Gustaf Adolfs minne var hvarje pro- 

 testant heligt, emedan man med from vb'rdnad betraktade honom sa- 

 som ett af forsynen utkoradt redskap till den betryckta protestantis- 

 mens raddning; ocli denna helgongloria som omstralade lagern kring 

 den "i db'den triumferande" hjeltens tinning, blandade till ochmedfor- 

 skarens blick, sa att den ej varsnade de skuggor, som patrycka allt 

 menskligt en jordisk pragel ocli erinra om att vi alle aro stoftets barn. 

 Med ett ord, man sag i den Svenske "Gideon" blott en gudasand he- 

 ros med stora och lysande egenskaper; ej en menniska med menskliga 

 tel och brister: ocli salunda blef Gustaf Adolfs liistoria, om vi sa fa 

 uttrycka oss, forvandlad till en den protestantiska kyrkans helgonle- 

 gend, som pieteten omhuldade ocli fridlyste. 



Men en annan tid liar kommit, andra intressen och med dem an- 

 dra synpunkter blifvit radande; och sa hafva afven aldre asigter om 

 det forflutna blifvit underkastade en revision. Det ar i vara dagar ej 

 de religiosa tvistefragorna, som utgora tidens "brannande" fragor samt 

 kalla furstar ocli folk under vapen. Religios fordragsamhet tyvarr 

 ofta en tackmantel for religios indifFerentism utgor fast mer var tids 

 losen, och de confessionella motsatserna, som fo'iiorat mycket af sin 

 forna skarpa, hafva ofverhufvud fatt trada i bakgrunden for de natio- 

 nella. Men dessa hafva deremot framtradt med en styrka, sadan de 

 val knappast nagonsin egt, och stundom med en ensidighet, som sma- 

 kar nog mycket af blind fanatism och forhindrar det omsesidiga er- 

 kannande af rattigheter och pligter, livilket afven inom detta omrade 

 ar rattvisans och humanitetens forsta och oeftergifliga grundsats. 



